‫אני צריך לדבר איתך על משהו.‬
‫הולך להיות כאן שינוי גדול.‬
‫כל חיי התלבשתי כגבר.‬
‫זה אני.‬
‫אני מבינה אותך לגמרי.‬
‫כאילו שמעולם לא ראיתי אותך בעבר.‬
‫אולי תעדיפו לקרוא לי אימא.‬
‫אתם קולטים את זה. אימא?‬
‫הסיפור שלי הוא שאני לא מרגיש בבית עם המשפחה הזאת.‬
‫הנה אלי, הילדה שלי.‬
‫היא פשוט לא מסוגלת... לתפוס.‬
‫אני לא מרגיש טוב בתוך גופי. אני לא מרגיש את גופי.‬
‫אהבה. אני לא חושבת שאני באמת יודעת איך עושים את זה.‬
‫אני לא רוצה לעזוב את לן. אני אפילו לא יודעת מה אני רוצה.‬
‫היי.‬
‫ג'ושי, זה הרב.‬
‫צא, צא.‬
‫תני לי לנסות שוב.‬
‫אני צריכה... אבל לא בזה הרגע.‬
‫לא בזה הרגע.‬
‫אני כל כך שמח להיפטר מהפאה הזאת.‬
‫אתה נראה הרבה יותר חזק, כמו אימא מקליפורניה.‬
‫יש בליבך כמה דברים שאנחנו רוצים לעקוב אחריהם.‬
‫- אנחנו רק... רק רגע... - משהו לא בסדר עם הלב שלי?‬
‫שלי, השיעור מתחיל.‬
‫היי.‬
‫שלי.‬
‫אני מניחה שאנחנו מוכנות.‬
‫בסדר.‬
‫אני חושבת שאמשיך לנסוע במורד שדרת ספולבדה‬
‫רק כדי לראות עד כמה רחוק אוכל להגיע‬
‫היות ואני מבזבזת חצי מחיי כשאני נוסעת לשום מקום במכונית הזו‬
‫נראה לי שמותר לי לדעת‬
‫בדיוק עד היכן שדרת ספולבדה משתרעת...‬
‫שמי הוא ג'וש פפרמן. אני מכור לאהבה ולסקס.‬
‫בלוס אנג'לס‬
‫אני ממש קרובה למשהו וחושבת שהוא עומד להתגשם‬
‫בלוס אנג'לס‬
‫אוספת את הילדים, ואת הניקוי יבש ואז אני בדרך אליך‬
‫אני רק במרחק של שמונה קילומטרים‬
‫אבל נראה לי שאהיה כאן כל היום‬
‫איך אני יכולה להיות בבית אך להרגיש כה בודדה‬
‫כשאני תמיד במרחק של שמונה קילומטרים?‬
‫הסעות ומפגשי ילדים הופכים לקניונים ומגרשי חניה‬
‫אני ורשימת העשייה שלי בדרכים‬
‫מתמסטלת מלסמן את כל מה שעשיתי‬
‫מתמסטלת כדי שלא אדע‬
‫בדיוק עד היכן שדרת ספולבדה‬
‫שדרת ספולבדה אף פעם לא נחה‬
‫פשוט תזרוק אותי כאן בנמל התעופה אל-איי-אקס‬
‫אמשיך ללכת, אתפוס מטוס‬
‫ניו יורק, ניו ג'רזי, צפון ספרד‬
‫אבדוק מה האפשרויות שלי‬
‫כשאני יותר מרק אימא במכונית‬
‫איך אני יכולה להיות בבית אך להרגיש כה בודדה‬
‫כשאני תמיד במרחק של שמונה קילומטרים?‬
‫אני חושבת שאמשיך לנסוע במורד שדרת ספולבדה‬
‫נראה לי שזכותי לדעת‬
‫בדיוק עד היכן שדרת ספולבדה משתרעת‬
‫זמן לקום, מורה.‬
‫שלום?‬
‫מורה מתה.‬
‫טרנס-פרנט‬
‫פינאלה מוזיקלי‬
‫- מה קרה? - אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫הניתוח היה אמור להיות מחר.‬
‫- טוב, איפה היא? - תתקשרי לילדים.‬
‫את חייבת להתקשר לבריינה.‬
‫הם כבר פה. היא הייתה... הם היו בדרך לניתוח.‬
‫מה אמר הרופא?‬
‫דבינה הלכה להעיר אותה, היא כבר הלכה.‬
‫מפרצת באבי העורקים שהתפרצה.‬
‫- אני הולך לבית החולים. - אני הולכת לבית החולים.‬
‫...לבית החולים.‬
‫עד שתגיעו לבית החולים, אנחנו לא נהיה כאן.‬
‫- בסדר. חבר'ה. - איפה אתם ממש עכשיו?‬
‫- פשוט תפגשו אותנו ב"מאונט יזראל" - "מאונט יזראל."‬
‫מי לעזאזל בחר ב"מאונט יזראל"?‬
‫- מישהו שמע מאחותך? - קרובת משפחה.‬
‫בזמן שכזה, זה משנה?‬
‫זה לא נוגע לך, אימא.‬
‫אתם מאמינים שהם רוצים שנקרא להם ארי?‬
‫אלי לא בינארי עכשיו?‬
‫- ארי הוא שם חמוד מאוד. - ארי.‬
‫- קראתי לה "אלי". - זה אומר "אריה" בעברית.‬
‫אלי מוצא חן בעיני.‬
‫אימא.‬
‫- מה? - הפנס שלך פועל.‬
‫- לא, הוא לא. - הוא פועל.‬
‫הכפתור של הפנס נמצא כאן.‬
‫אלי, ארי, אלי. מי שלא תהיה.‬
‫תודה לאל שאת כאן.‬
‫- תודה לאל שאת כאן. - אימא, תפסיקי לחטוף.‬
‫- אימא. - אימא.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אימא, את דורכת על...‬
‫- המשפחה רוצה לראות את הגופה? - רוצה?‬
‫- רוצה לראות? לא! - כן.‬
‫- המשפחה לא רוצה לראות את הגופה. - על מה את מדברת?‬
‫לראות את הגופה? אני רוצה.‬
‫כן, אנחנו רוצים.‬
‫- מי רוצה לראות גופה? - לא.‬
‫- אני כן. - נרצה לראות את הגופה.‬
‫- כן. תודה. - ממש עכשיו?‬
‫- כן, עכשיו. ממש עכשיו. - כן. ממש עכשיו.‬
‫לא, אנחנו לא. אנחנו לא חייבים ללכת.‬
‫לא. את תישארי איתי.‬
‫זה טוב. לא, את תישארי כאן.‬
‫את יודעת מה?‬
‫- בואי פשוט נזכור אותה כפי שהיא... - אימא?‬
‫אני לא את, בסדר? אני אני.‬
‫קדימה, מורה.‬
‫לכי, באמת.‬
‫שלי, אני מפחדת.‬
‫- לא, אנחנו נעשה עבודה נהדרת. - בסדר.‬
‫- בסדר, קדימה, מורה! - קדימה.‬
‫- מורה, חכי! - שלי!‬
‫מוכנה, שלי?‬
‫בסדר, קדימה, מורה. הקהל מחכה.‬
‫לא.‬
‫ילדה מתוקה שלי.‬
‫אנשים מחכים כשלוש עד ארבע שעות לאחר שריפת הגופה,‬
‫לפני מסירת השאריות.‬
‫כך נוהגים לקרוא‬
‫לאפר של היקירים שנפטרו.‬
‫ואז יהיה ניתן להעביר אותם לכד על פי בחירתכם.‬
‫יש לנו אתרים לקבירת האפר. גומחה בקולומבריום.‬
‫סלח לי? סליחה. אתה מדבר על אפר? מדוע?‬
‫מורה רצתה שגופתה תישרף, מותק.‬
‫מה? ארי, ג'וש.‬
‫דבינה הרגע אמרה לי שמורה רצתה שגופתה תישרף.‬
‫- רגע. לא. מה... - ממתי היא רצתה שגופתה תישרף?‬
‫זה מופיע בצוואה שלה.‬
‫- היא דנה בצוואה שלה איתך? - כן.‬
‫יהודים לא שורפים את גופתם.‬
‫- נכון? - טוב, ישנם יהודים שעושים זאת, כן.‬
‫לא הרבה.‬
‫אבל בד"כ אנשים מתייעצים לגבי כך עם הרבי שלהם.‬
‫יש לכם רבי שתרצו לדבר איתו או האם תרצו שנמליץ לכם על אחד?‬
‫- תמליץ לנו. - יש לנו.‬
‫- לא, בבקשה תמליץ לנו. - יש לנו רבי.‬
‫אנחנו צריכים את רקל.‬
‫אני לא יכול, שרה!‬
‫נוכל לקבוע את ההלוויה ליום ראשון בבוקר.‬
‫- יום ראשון יהיה מושלם. - כן, בואו נעשה זאת.‬
‫- בסדר, אבל בלי רקל. - אדוני, תודה לך.‬
‫נעשה את הטקס וקבולת האפר ביום ראשון.‬
‫- קבורה. - תודה.‬
‫- תודה. - להתראות.‬
‫- אני אקח אותה. - היית מאמינה,‬
‫- מחליטים הכול בלעדיי? - ביי.‬
‫מה... אני מצטערת. מה אתה עושה?‬
‫- למה את מתכוונת, "מה אני עושה?" - אנחנו צריכים רבי?‬
‫יש לנו את רקל. אנחנו זקוקים לה כעת.‬
‫זה כאילו שאת מנסה להרוג אותי עכשיו.‬
‫- בסדר? - חבר'ה.‬
‫אל תהרגי אותי. אני מכור לסקס ואהבה, בסדר?‬
‫אני פיקח ורקל היא הסם שלי.‬
‫- זה לא הרואין, ג'וש. - חבר'ה, זה לא משנה. תקשיבו.‬
‫אני יכולה לבצע את הטקס. בישראל, למעשה הייתי כוהנת.‬
‫מה? איך את יכולה להיות כוהנת? חשבתי שאת כבר לא אישה.‬
‫בדיוק. יהדות כזאת בינארית, בסדר? אנחנו צריכים לשנות את זה.‬
‫עדיף שנעשה זאת עד יום ראשון.‬
‫אלוהים.‬
‫ידעתי שתהיי כאן.‬
‫למה היית חייבת למות?‬
‫את חופשייה, שלי.‬
‫להישרף.‬
‫מי דואג לך?‬
‫אם היית מבקשת ממני לחתום על ה-די-אן-אר, טופס ההימנעות מביצוע פעולות החייאה,‬
‫הייתי מחייה אותך.‬
‫ומצד שני, אולי לא הייתי מחייה אותה.‬
‫היא הייתה קוץ בתחת. היא התייחסה אליי כמו אל...‬
‫בוטן.‬
‫- היא הייתה אלרגית אליהם. - בדיוק.‬
‫מורה,‬
‫יש כל כך הרבה דברים בתוכי.‬
‫חיכיתי יותר מדי זמן מכדי לעשות את הדברים שרציתי‬
‫שלא יקרה לך אותו הדבר, שלי‬
‫תמיד מנסה לעשות את מה שאת צריכה מרגישה רע על כך שאת מרגישה טוב‬
‫שתינו עשינו את המיטב שלנו, שלי‬
‫מהי האמת, שלי?‬
‫בואי, שלי‬
‫אנחנו צריכות לשיר את השיר שלנו‬
‫חיכינו יותר מדי זמן‬
‫הכאב הזה שבתוכנו‬
‫גבה מחיר יקר‬
‫תחושי את השמחה שצפה בך תעשי את הדברים שנולדת לעשות‬
‫הזמן מתקתק למקצב ליבך‬
‫הזמן מתקתק לקראת התחלה חדשה‬
‫את הרבה יותר מאישה יהודייה‬
‫שיושבת יפה בחייה היהודיים הנחמדים‬
‫נענעי את הטוסיק עד שתתחילי להזיע‬
‫נענעי את הטוסיק עד שהם לא יישכחו‬
‫את נוסקת ביקום, לעזאזל את יכולה לקרוא לזה יקום-שלי‬
‫חיכיתי יותר מדי זמן מכדי לעשות את הדברים שרציתי‬
‫שלא יקרה לך אותו הדבר, שלי‬
‫בואי, שלי‬
‫היי.‬
‫כיצד ידעת שהיא מתה?‬
‫העברתי את שנות ה-80 בקבירת חבריי.‬
‫אני יודעת מתי הנשמה כבר עזבה את הגוף.‬
‫אז, מה נעשה עכשיו? שאני...‬
‫שאפרוץ לחשבון הפייסבוק שלה ואיידע את החברים שלה?‬
‫"היי, כולם. אני...‬
‫- "מתתי ויש לי הלוויה." - שלום?‬
‫- היי. טורבו נאגז. - היי.‬
‫סליחה. הזמנתי מריחואנה.‬
‫את רוצה משהו?‬
‫- לא. - בסדר.‬
‫- היי. - להוריד נעליים?‬
‫לא, זה בסדר. את צוחקת? תראי את זה.‬
‫בסדר. נהדר. אני אווה. היא, הוא.‬
‫אני ארי. הם, הן.‬
‫מגניב.‬
‫- אז איפה להניח את הסחורה שלי? - את במקום.‬
‫הייתי בחו"ל במשך חצי שנה, בישראל,‬
‫וזה קרה כשלא הייתי.‬
‫לעזאזל, ישראל?‬
‫- כן. - זה מגניב.‬
‫- ביקרתי שם קצת. לפני הרבה זמן. - באמת?‬
‫אבל הייתי צריכה לעוף וכל סינדרום ירושלים הזה היה יותר מדי בשבילי.‬
‫המה?‬
‫את יודעת, סינדרום ירושלים?‬
‫כשאת נוסעת לישראל וחושבת שאת המשיח.‬
‫בכל מקרה, אני הגעתי למסקנה שהמשיח לא בן אדם.‬
‫המשיח הוא רעיון,‬
‫והרעיון הזה הוא שכולנו משיחים.‬
‫וואו. אלוהים. זה...‬
‫כן.‬
‫אני צריכה את זה, אקח את אלה, ו...‬
‫אני חושבת שאת זה.‬
‫- נהדר. - תודה.‬
‫זה ממש מטורף שאני יכולה לשלם על זה בעזרת הטלפון.‬
‫כן.‬
‫אם תעקבי אחריי ברשתות החברתיות, אעשה לך הנחה.‬
‫- תודה. - טורבו נאגז.‬
‫טורבו נאגז.‬
‫בסדר.‬
‫אני עוקבת.‬
‫- "ארי פפרמן". - כן.‬
‫- קיבלתי. - מגניב.‬
‫מי זאת שלי פפרמן?‬
‫זאת אימא שלי.‬
‫ממש שתי שניות לאחר שאת עקבת אחריי, היא עוקבת אחריי.‬
‫כן. זה מתאים לה.‬
‫היא אוהבת גראס?‬
‫היא אוהבת עוקבים.‬
‫- מגניב. - תודה.‬
‫כן. תודה.‬
‫למעשה...‬
‫תוצרת בית, אבל בזהירות.‬
‫זה חזק.‬
‫תודה.‬
‫תבטיח לא להפנות מבט‬
‫את טולה-מסטולה?‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫יש לה שטויות ממש יפות כאן.‬
‫כמו...‬
‫אני אצטרך לפשוט על זה.‬
‫- תראו את זה. - אנחנו לא בקטע של קימונו כעת.‬
‫- הוא יפה. אני רוצה אותו. - שרה.‬
‫- ברצינות? - מה?‬
‫אף אחד לא מכריז בעלות על שום דבר עכשיו.‬
‫בסדר? פשוט בואי למעלה, אנחנו עושים סנדוויץ'.‬
‫ואני אהיה הלחם.‬
‫חבר'ה,‬
‫אני חושבת שאני יכולה להריח אותה דרך השמיכה.‬
‫היא עדיין במצעים האלה.‬
‫רגע, חבר'ה.‬
‫יש כאן משהו שהוא לא מופה.‬
‫אלוהים. זה בטח דונלד.‬
‫זה הממבו ג'אמבו שלה.‬
‫זאת פרשת ה"לך-לך" שלי, מהבת מצווה שאף פעם לא הייתה לי.‬
‫- אלוהים. - כן.‬
‫ובמקרה היא הייתה אמורה להיות השבוע,‬
‫וזה תזמון משונה.‬
‫אתם רוצים לדעת מה הפירוש?‬
‫הפירוש הוא שאם עוזבים את בית ההורים‬
‫ויוצאים אל העולם‬
‫ועושים משהו שונה ממה שהם לימדו אותך,‬
‫אז יברכו אתכם.‬
‫חייכם יתברכו.‬
‫וכל מי שנחמד אליך יבורך‬
‫וכל מי שרשע אליך יקולל.‬
‫- זה מוצא חן בעיניי. - זה טוב.‬
‫אנטנמנס פופטס - קינמון‬
‫הנה היא.‬
‫קבוצת האלתור שלי! הגעתם.‬
‫- של, מה שלומך? - לא היית בשיעור כבר חודשים.‬
‫היי, אימא אהבה, התגעגעתי.‬
‫הבאתי אנטנמנס.‬
‫קניתי לכם, הבאתי לכם, פרסתי לכם. כולם יכולים פשוט לקחת.‬
‫אנחנו לא צריכים אנטנמנס.‬
‫אם יש לך רעיון לפרויקט, אנחנו רוצים לתמוך בך.‬
‫יש לי חתיכת פרויקט. הייתי ערה כל הלילה וכתבתי מחזה.‬
‫הוא עוסק במשפחה שלי.‬
‫- בסדר. שלום. שאפתני. - ואני רוצה שאתם‬
‫תגלמו את הילדים שלי.‬
‫תודה.‬
‫ליהקתי כל אחד ואחת מכם‬
‫על פי הדמיון הייחודי והיוצא דופן שלכם לילדים שלי.‬
‫אתה, אתה נראה כמו ג'ושי. אתה תמיד נראה כמו ג'ושי.‬
‫את, ילד-ילדה, ילדה-ילד, בדיוק כמו ארי שלי.‬
‫אלי... אלי.‬
‫ואת...‬
‫נסתדר איתך. המוזה נחתה עליי אמש.‬
‫- היה לי מוות במשפחה. - מה?‬
‫- מה? - אלוהים, שלי.‬
‫- אני ממש מצטער. - את בסדר?‬
‫- כן, אני בסדר. - אפשר לשאול מי זה היה?‬
‫שמה היה מורה. היא הייתה אשתי לשעבר, חברתי לשעבר.‬
‫היא הייתה...‬
‫פנטסטית.‬
‫היא הייתה טרנס.‬
‫ההורה הנוסף של הילדים שלך‬
‫- הייתה אישה טרנסווסטיט? - יש לנו שתי אימהות.‬
‫לא, אין לכן שתי אימהות. לא. תקראו את התסריט ותראו.‬
‫אלוהים! שמולי!‬
‫זה מימד אחר לחלוטין. לא ידעתי...‬
‫זה בסדר. תירגע.‬
‫כולם, זה שמולי, נהג האובר שלי.‬
‫שמולי ביישן מאוד, אז בבקשה אל תדברו איתו.‬
‫הוא עבד באלבקרקי בתור הפסנתרן בבית הכנסת.‬
‫הייתי נגן האורגן של בית הכנסת.‬
‫לכן אנחנו לא נדבר עם שמולי‬
‫אבל שמולי יכתוב את המוזיקה להופעה.‬
‫בסדר, שב, יקירי.‬
‫תעשה את הדבר הזה שאתה עושה, אתה יודע?‬
‫ככה!‬
‫כמעט שכחתי. אנחנו צריכים למצוא טרנסווסטיט שיודעת לשיר,‬
‫ופרסמתי את מבחני הקבלה בכל הפלטפורמות.‬
‫אז תוציאו את הטלפונים שלכם ותשתפו מהדף שלי.‬
‫הגיע הזמן למצוא את המורה שלנו.‬
‫- תודה. - בבקשה.‬
‫אני רוצה קצת קטשופ.‬
‫למקרר יש ריח משונה.‬
‫- מה לעזאזל? - מה?‬
‫לא משפריצים את המיץ המימי...‬
‫- הלו. מנערים אותו ואז שמים. - בסדר. אלוהים!‬
‫איך את מסתדרת בעולם?‬
‫- את רוצה קצת, ארי? - כן, בבקשה.‬
‫- דבינה, את רוצה קצת קטשופ? - לא, תודה לך, שרה.‬
‫מצאת לך דירה?‬
‫- איפה תגורי, דבינה? - חבר'ה?‬
‫בלי לחץ. התכוונתי בטווח הארוך.‬
‫את מוזמנת. אני רק רוצה לדעת מה הלו"ז...‬
‫אנחנו יודעים שמורה הייתה רוצה שתישארי כאן כמה שתרצי.‬
‫- מה שהייתי אומרת... - חכי רגע.‬
‫אני לא מסוגל להסתכל על הביצים החלקלקות‬
‫שאת אוכלת בלי טוסט.‬
‫לפני הצהריים, אני לא אוכלת גלוטן. אחר כך, אני...‬
‫- יש לך חרא על... - אלוהים.‬
‫- זה בסדר. עזבי את זה. - זה גוש ענק על הפרצוף שלך.‬
‫פשוט תעזבי את זה. ננקה בסוף הארוחה. למי אכפת?‬
‫האוורד כאן.‬
‫זה עורך הדין שלנו.‬
‫- זה האוורד. - איך הוא ידע שאנחנו כאן?‬
‫- היי! - אלי!‬
‫אלי.‬
‫קוראים לי ארי כעת. היי.‬
‫היי, מותק.‬
‫שרה.‬
‫- מה אתם עושים כאן? - ישנו במיטה שלה.‬
‫- זה מתוק. - מה אתה עושה כאן?‬
‫הייתה לי פגישה.‬
‫לכם הייתה פגישה?‬
‫- אתה תתחיל - אחרייך‬
‫- אתה עורך הדין - כן, זה נכון‬
‫אבל אני מופתע שהיא בכלל לא אמרה להם‬
‫מה אמרה לנו?‬
‫ישנה צוואה יש דרך‬
‫למה כה קשה לומר זאת?‬
‫מורה באה אלינו עם הנחיות חדשות‬
‫אל תירו בשליח‬
‫אל תתמהמה‬
‫אלה הבקשות שלה וזה לא מקומנו לדחוף‬
‫- ואנחנו לא מתכוונים לזרוק אתכם החוצה - או להעיף אתכם לזבל‬
‫אבל מורה הורישה את הבית המקולל הזה לי‬
‫- מה לעזאזל? - מה לעזאזל?‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫זה הבית שלנו את לא יכולה פשוט לבוא ולקחת אותו‬
‫איפה הצוואה הזאת? תן לי לראות‬
‫אני לא יכול לקרוא את המשפטית הזאת‬
‫למה שמופה תרצה לשנות אותה?‬
‫אני לא יכולה לדבר בשם מורה אני לא גרה בתוך ראשה‬
‫אבל אני מבטיח לכם שהיא הייתה שפויה לחלוטין‬
‫ואתם לא הייתם בסביבה אז אין לכם סיבה להתלונן‬
‫שמורה הורישה את הבית המקולל הזה שמורה הורישה את הבית המסריח הזה‬
‫שמורה הורישה את הבית המקולל מסריח, ענק ופרוץ רוחות‬
‫אולי הוא גם רדוף רוחות‬
‫לי‬
‫לאן נלך?‬
‫לא נוכל לחזור הביתה‬
‫אני לא מסוגל לעבד את זה כרגע‬
‫- בואו פשוט נמשיך ללכת - שום דבר לא נראה אמיתי‬
‫שום דבר לא הגיוני‬
‫כנראה שהיינו עיוורים במידה מסוימת‬
‫למי יש שיר? למי יש תפילה?‬
‫יש לי מקטרת‬
‫זה לא מה שאנחנו עושים, לא‬
‫זה יותר מדי זה גדול מדי‬
‫אני לא יכולה לנשום‬
‫בואו פשוט נמשיך לנוע‬
‫תברחו מהבית של אביכם‬
‫לאן הלכנו כל השנים הללו?‬
‫אני לא יכול לקבל את זה עכשיו‬
‫- מופה, את שומעת אותנו? - אני לא מסוגל לתפעל את זה‬
‫לא מסתדר‬
‫האם אנחנו אשמים במשהו?‬
‫אמרת שתתקשר האם בדקת מה שלומה?‬
‫אמרת שתעשה זאת‬
‫אל תהיי בת זונה‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי יצאנו לבראנץ'‬
‫איפה אתה היית?‬
‫אלוהים, אתה חתיכת חרא‬
‫או, ילדיי‬
‫החלק הזה שלי היה כה אסור‬
‫אני מושיטה אליכם יד מהכלא שלי‬
‫אני מנסה‬
‫להוביל אתכם במזג האוויר החשוך ביותר‬
‫ביער האכזרים והחכמים‬
‫זה שווה זאת עבור החיים הללו‬
‫כל השנים הללו‬
‫זה שווה זאת עבור האהבה הזו‬
‫היכן היינו?‬
‫כל השנים הללו‬
‫זה שווה זאת עבור החיים הללו‬
‫לאן נלך?‬
‫כל השנים הללו‬
‫- זה שווה זאת עבור האהבה הזו - לאן נלך?‬
‫מחנה כוהנת‬
‫- מחנה כוהנת? - הפירוש של "כוהנת" זה כוהנת.‬
‫החלטתי למצוא את רקל. התקשרתי אליה.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫הנה היא.‬
‫היי.‬
‫היי. טוב לראות אותך.‬
‫ג'וש? ג'וש.‬
‫יש כאן ילדים.‬
‫בסדר. אני כל כך...‬
‫סליחה.‬
‫מה זה המקום הזה? הוא מגניב.‬
‫אני הכומרת התורנית.‬
‫אני מעבירה נופש ראש חודש למתבגרות.‬
‫אני מכינה אותן לקראת קבלת הווסת שלהן עם תחושה של פלא.‬
‫זה יפה.‬
‫כן, זה נחמד. זה ממש נחמד.‬
‫כן. כלומר, נוכל לעבור לגור איתך.‬
‫בגלל שהרגע איבדנו את הבית שלנו, אז... מורה הורישה אותו לדבינה.‬
‫כן. אנחנו מרגישים שקצת דפקו אותנו, את יודעת?‬
‫למה שלא נדבר בפנים?‬
‫- היי. - היי.‬
‫אז, כולן מקבלות את המחזור שלהן באותו הזמן?‬
‫טוב, נדבר על זה בקרוב.‬
‫- מקום מגניב. - מגניב.‬
‫תודה. אז...‬
‫אלוהים. ממש טוב לראות אותך.‬
‫תקשיבי, האמת שרציתי לשאול אותך משהו.‬
‫רציתי לשאול, כאילו, אם תוכלי להיות הרבנית שלנו בלוויה.‬
‫בנות... סליחה. בנות, אתן יכולות. בבקשה, אנחנו צריכים פרטיות.‬
‫- זה... - סליחה.‬
‫כן, זה ביום ראשון.‬
‫בסדר. טוב, יום ראשון לא מתאים לי.‬
‫זה יום ה... יום השיא של הבנות.‬
‫ואם להיות כנה, הייתי צריכה להתרחק קצת‬
‫מהלוויות וענייני הצער.‬
‫לא העברתי אירועי מעגל חיים כבר כמה שנים...‬
‫אני מתה על כל עיני האלוהים האלה. זה נהדר.‬
‫- מה? - עיני אלה.‬
‫- נכון. - בגלל שהכוונה היא לכוהנת.‬
‫אני יודעת. האמת שחשבתי להיות רבנית.‬
‫אני חושבת שאת תהיי רבנית נהדרת.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫- תודה. - ישנה בעיה קטנה.‬
‫מעולם לא הייתה להן בת מצווה.‬
‫ברת מצווה?‬
‫כן, או שהם אי פעם סיימו משהו.‬
‫הם פשוט עוברים מדבר אחד לשני.‬
‫- אנחנו יכולים ללכת? - לא, אנחנו לא.‬
‫האמת שרציתי לדעת מה את חושבת שריפת גופות.‬
‫- בסדר. - אני רק רוצה לדעת מה היא חושבת,‬
‫היות ואנחנו צריכים רבנית ביום ראשון.‬
‫- היא לא רוצה לעשות את זה. - זה לא... תראה...‬
‫- יש לנו מישהו ליום ראשון. - אין לנו.‬
‫- אין לנו אף אחד אחר! - יש לנו מישהו שינהל את הטקס.‬
‫- היא רוצה לעשות את זה. היא צריכה... - יש לנו מישהו אחר,‬
‫והם עומדים ממש כאן.‬
‫- אם רק תרשה לי... - יש לי... לא, זאת לא הדרך...‬
‫דרך אגב, אימא כתבה לכם שוב בנוגע לשינוי התאריך?‬
‫היא כל הזמן כותבת לי.‬
‫אלוהים. תשתקו!‬
‫היי, יהודים נודדים שכמותכם‬
‫אני לא יכולה להיות מרים המגדלית שלכם ולהעביר את הבלוז שלכם בשירה‬
‫אז תקשיבו ילדים, כי יש לי חדשות‬
‫לא תוכלו לברוח מהעצב שלכם‬
‫הוא יימצא אתכם‬
‫הוא תמיד שם מאחוריכם‬
‫הוא חלק מהכימיה שלנו‬
‫צורה רגשית וייחודית של הפרעת קשב יהודית‬
‫וגם כל הצער הזה קשה לדדות בו‬
‫לא ניתן לברוח מהכעס שלכם‬
‫הוא ימצא אתכם‬
‫הוא תמיד שם מאחוריכם‬
‫אני חושבת ששלושתכם צריכים לשבת בו‬
‫שבו בהכול‬
‫הדברים הברורים שאתם אמורים להרגיש‬
‫כשמישהו נפטר‬
‫אי אפשר לעבור את החרא אלא אם יושבים בו‬
‫תרגישו את השריפה עד שתרוויחו את העקצוץ בעיניים שלכם‬
‫אתם צריכים לשבת בזה‬
‫לא, אתם צריכים לשבת‬
‫אתם צריכים לשבת בזה‬
‫זה נכון‬
‫תאמינו לי‬
‫גם אני שונאת לשבת‬
‫זה דורש ממני הרבה‬
‫אבל זה מה שרבניות עושות‬
‫לשבת ברגשות של כל האחרים‬
‫ואת בורחת מהרגשות שלך‬
‫עד שאת רודפת אחרי עצמך‬
‫עד לאמצע של שום מקום‬
‫אבל לפחות זה מקום כל שהוא‬
‫עיני אלילה, בנות עשרה‬
‫פופים‬
‫אני אשב בזה‬
‫למה משוגעות כמוני‬
‫בוחרות במשוגעים כמוך?‬
‫לא תוכלו לברוח מהרגשות שלכם‬
‫הם יימצאו אתכם‬
‫כן‬
‫הם יימצאו אתכם‬
‫כן‬
‫מה בדיוק היה כתוב שם?‬
‫- בצוואה? - כן.‬
‫היה כתוב, "אני מורישה את הבית לדבינה רז'יניי,‬
‫"ואת הרווחים לקהילת הטרנס."‬
‫מה הם... הרווחים? אז הוא שולם... סיימו לשלם על הבית?‬
‫כן, שילמו על הבית, אבל אין לי מושג מה הם הרווחים.‬
‫"הרווחים צריכים ללכת לקהילת הטרנס."‬
‫למה הכוונה לדעתך?‬
‫- למה היא התכוונה? - טוב, את יכולה למכור אותו.‬
‫אלוהים!‬
‫אני לא מבינה למה היא הורישה לי אותו.‬
‫אני לא מבינה למה אני אמורה להיות אחראית.‬
‫היא משחקת בי. זה מה שקורה.‬
‫היא משחקת בי מהקבר.‬
‫למה היא פשוט לא הורישה הכול למרכז?‬
‫או למה היא פשוט לא הורישה את זה לילדים שלה?‬
‫מורה הייתה ילדה מסובכת.‬
‫אני לא יודעת מה עבר לה בשמלות הקפטן המטורפות שלה,‬
‫או בחצאיות המו-מו הקסומות שלה.‬
‫היי.‬
‫היי, מותק. אלוהים. אין לי מילים.‬
‫אין מילים.‬
‫כן, זה נשמע כאילו יש מלא מילים.‬
‫טוב, אין מילים.‬
‫לא, הסתדרתי. תודה. אני יודעת.‬
‫סליחה על ההורדה ו...‬
‫לא. ברגע שקיבלתי את השיחה, עזבתי הכול.‬
‫- כן. ואני מצטערת. - ואני רק רוצה שתדעי,‬
‫- שהכול כבר טופל. - קיבלתי את כל ההודעות שלך.‬
‫לקחתי את הילדים. אספתי אותם ואז...‬
‫- תודה. - האכלתי אותם.‬
‫רואה? אמרתי לך שהיא כאן.‬
‫זאקי אמר שסבתא מורה מתה בשואה.‬
‫חבר'ה, אימא מאוד עצובה כעת.‬
‫מותק. מה? לא. היא מתה מהתקף לב.‬
‫- לא, אני אמרתי שאבא אמר... - כן!‬
‫והיה תנור!‬
‫- סבתא מורה... - רגע, מותק.‬
‫- אני אמרתי... - משהו כמו... איזה "שרידה".‬
‫מה? לא, שריפה.‬
‫- אמרתי, "שריפה". לא אמרתי... - למה ש...‬
‫- הוא אמר. - שריפת גופות היא לא השואה.‬
‫זה תנור אחר לגמרי.‬
‫לא אמרתי "שואה", חבר'ה.‬
‫- טוב, לא הבהרת את זה, אבא. - אל תנסו להכניס אותי לצרות.‬
‫אימא, למה שרפו אנשים בתנורים בשואה?‬
‫מה?‬
‫למה שרפו יהודים בתנורים?‬
‫למה היית צריך להעלות את העסק עם התנור? מה הקטע?‬
‫הסברתי להם שכאשר מישהו מת, ישנן אפשרויות שונות ללוויה.‬
‫יש איזה בחור בשם היטלר.‬
‫- בסדר. - היטלר?‬
‫היי, אתה הזכרת את התנורים.‬
‫ולמעשה הוא לימד אנשים‬
‫שאם אפשר להיות נחמדים זה לזה, אז כדאי להיות נחמדים זה לזה.‬
‫מה? לא! זה לא היטלר.‬
‫- אימא שלכם היא חוקרת שואה. - באמת?‬
‫הוא גם דוגמה ממש טובה‬
‫לכך שאם יש לכם רעיון ממש רע,‬
‫אתם לא יכולים לסמוך על אנשים על כך שיספרו לך את זה.‬
‫למה לא היה אדם אחד שאמר להיטלר,‬
‫"לא, אני לא חושב שזה רעיון טוב, לא."‬
‫את ההמונים אני מבינה.‬
‫את ההמונים ואת הציות ואת הכבשים.‬
‫את זה אני מבינה. אבל...‬
‫איפה האדם שבקבוצת החברים, או בבראנץ',‬
‫או שבמהלך ארוחת ערב אומר, "אני חושב שזה רעיון ממש לא טוב"?‬
‫אני פשוט לא חושב שהיטלר אוכל ארוחות ערב עם חברים.‬
‫כולם אוכלים ארוחות ערב.‬
‫- מה אתם עושים? - כמובן שהיטלר אכל ארוחת ערב.‬
‫אני לא אומר שהיטלר לא אכל ארוחת ערב.‬
‫זה לא יהיה אפשרי מבחינה היסטורית שהוא לא אכל ארוחת ערב.‬
‫אבל, אימא, באמת. למה יהודים?‬
‫- כן, ברצינות. למה יהודים? - למה יהודים?‬
‫- למה אותנו? - חבר'ה, אני...‬
‫מה כל כך נורא בנו?‬
‫כלום. אין בנו שום דבר נורא.‬
‫לוס אנג'לס מרכז להט"ב קמפוס אניטה מיי רוזנסטיין‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬
‫הגיע הזמן ללכת, ילדים. קדימה.‬
‫- היי, גברת. - היי.‬
‫אמרו לי שהחברה שלך נפטרה. אני ממש מצטערת.‬
‫כן. תודה.‬
‫העניינים התדרדרו כל כך מהר. לא קלטתי שהמצב כה אנוש.‬
‫הם התדרדרו. ואז הם לא. ואז הם כן, ואז...‬
‫אני חושבת שאני בהלם. אני בהלם.‬
‫חבר'ה! הארון נסגר בשעה עשר. אתם יודעים את זה.‬
‫עכשיו עשר וחמש דקות. נתראה בארוחת ערב.‬
‫קדימה.‬
‫לא היית צריכה לבוא היום.‬
‫לא, אני יודעת את זה. אני יודעת.‬
‫אבל אם לא הייתי באה, מה הייתי עושה?‬
‫סקיילר!‬
‫היי! אלוהים! היי.‬
‫היי, גברת דבינה.‬
‫מה את עושה כאן? לא חשבתי שאני... למה חזרת?‬
‫ניסיתי לעשות את הקטע של הבית, וזה לא עבד.‬
‫בסדר.‬
‫מה קורה? אתם יוצאים?‬
‫כן, אנחנו נלך לחפש עבודה. אבל את היית מעסיקה אותנו?‬
‫היי, אני מציאה. אני ילד חסר בית לשעבר,‬
‫עדיין קצת חסר בית.‬
‫אני רק רוצה לסיים את הלימודים. את יודעת, כשעברתי,‬
‫לא הצליחו למצוא את התיק שלי מהתיכון,‬
‫אז לא נתנו לי להירשם.‬
‫אני רק רוצה לסיים את הלימודים ולהתחיל את חיי.‬
‫אני יודעת.‬
‫- נמאס לי מזה. - אני יודעת. אני מצטערת.‬
‫הנה.‬
‫ביי, גברת דבינה.‬
‫בסדר. אלוהים.‬
‫ביי, אלייזה.‬
‫ביי, סקיילר.‬
‫- אלוהים! סגור את זה! - היכנסו.‬
‫אלוהים.‬
‫- מה נסגר? - זה סיוט.‬
‫אף פעם לא יורד גשם בלוס אנג'לס.‬
‫אימא שוב כתבה לי, מה לגבי יום שלישי או רביעי?"‬
‫נוכל לקיים את ההלוויה ביום שלישי או רביעי?‬
‫- היא השתגעה לחלוטין. - לגמרי.‬
‫אני לא מאמין שהכרחת את ריטה למסור את התינוק שלנו לאימוץ.‬
‫- כדי להגן עליי? - מה זה לעזאזל?‬
‫- זה דפוק! - מה?‬
‫- הוא הרגע אמר "ריטה"? - לא, זה לא דפוק.‬
‫זאת אהבה.‬
‫הם אמורים להיות אנחנו?‬
‫- מתוקים שלי. בואו הנה. - אימא.‬
‫מתוקים, בואו לפגוש את הכפילים שלכם.‬
‫את עושה מחזה על המשפחה שלנו עכשיו?‬
‫- הרגע אמרת "כפילים"? - בגלל שזה לא יקרה,‬
‫- בגלל שמורה בדיוק מתה. -...זה סיפור מרתק.‬
‫בגלל זה רצית לשנות את מועד ההלוויה?‬
‫בית הכנסת מאפשר לי גישה לחדר הזה‬
‫לתקופת זמן קצרה מאוד, וחשבתי שאם נוכל לעשות זאת‬
‫- ביום שני במקום ביום ראשון... - אנחנו לא משנים את התאריך.‬
‫בסדר.‬
‫- יש אחת ממך ואחת ממך... - אני שומעת...‬
‫- ...ואחד ממני. - אני שומעת אתכם.‬
‫זאת אמורה להיות אני?‬
‫- הוא נראה בדיוק כמוך. - לא, זה לא.‬
‫לא, הוא נראה בדיוק כמוך.‬
‫רגע, למה סוחר הסמים שלי כאן? אימא, למה סוחר הסמים שלי כאן?‬
‫לא, זאת המורה שלי.‬
‫- לא אמרתי לך. - אתה סוחר סמים?‬
‫כלומר, אני מעדיף מרפא מאשר סוחר סמים, אבל סוג של, כן.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני לא מבינה כיצד הגעת לכאן.‬
‫הקסם של הפייסבוק.‬
‫זאת הטבעת! אלוהים. תסירי אותה, פנקי.‬
‫- אימא! מה את עושה? - אני רוצה להשתמש בה במחזה.‬
‫אימא, אני עונדת אותה.‬
‫אני צריכה להשתמש בה במחזה בגלל שאיתה‬
‫- מורה הציעה לי נישואין. - אני עונדת אותה.‬
‫- אני אחזיר אותה! - לא, אני עונדת אותה.‬
‫את לא תשתמשי באוצר משפחתי בשביל המחזה שלך.‬
‫- אני מנציחה את מורה. - מה את יודעת על להנציח אנשים?‬
‫- תסלחי לי! - טוב, היא משמעותית בשבילנו.‬
‫- גם לי היא בעלת משמעות! - ממש לא!‬
‫בסדר.‬
‫אימא...‬
‫מה?‬
‫זה משהו מסובך‬
‫ישנם רגשות ודינמיקות‬
‫טוב, גם לי יש רגשות‬
‫כמובן שיש לך‬
‫כמו שאני מרגישה שאת קצת דרמטית מדי‬
‫אימא...‬
‫תפסיקי‬
‫לפעמים הדרך שלך להתמודד‬
‫תאמיני לי, זה לא קל לי לומר‬
‫- פשוט תגידי את זה, שרה - תגידי את זה, שרה‬
‫את חייבת להבטיח לא להגיב בצורה מוגזמת‬
‫לא לעשות פרצופים ולא לשפוט‬
‫לא להפריע‬
‫רק להקשיב‬
‫יש לי גבולות‬
‫מעולם לא ידעתי שיש לי אותם‬
‫אני מתמסרת כפייתית אמיתית‬
‫ומשמחת את כל השאר לפניי‬
‫גבולות‬
‫כן, אני מכירה את המילה הזאת, גבולות‬
‫היא קו שמישהו מותח בחול‬
‫שאומר אל תחצה לכאן לכיווני‬
‫אבל גבולות יכולים להיות עדינים‬
‫תזכורות חברתיות קטנות‬
‫כמו שטופחים לחתלתול‬
‫על האף...‬
‫אל תיגעי בי.‬
‫וגבולות יכולים להיות קווים אפלים‬
‫שמעמיקים עם הזמן‬
‫מותק, בכנות, אני לא בסדר‬
‫עם המשך הסיפור הזה...‬
‫את עושה את זה שוב.‬
‫- את לא מקשיבה לי. - טוב, את לא מקשיבה לי.‬
‫- לא. בסדר, זה מפעיל. - מה זה מפעיל?‬
‫זה כאשר אני מנסה לדבר על הרגשות שלי,‬
‫ואת הופכת את זה לסיפור שלך, ואני עוברת טראומה מחדש.‬
‫איך את עברת טראומה?‬
‫בגלל חוסר הכבוד המוחלט שלך לגבולות שלנו!‬
‫- תודה לך. - של הגבולות שלי!‬
‫בבקשה! בסדר. לא אגיד בחיים שום דבר.‬
‫לא תהיה לי דעה שקשורה אליכם בעתיד.‬
‫שמחה? מרוצה?‬
‫אימא, בבקשה.‬
‫כל מה שאני אומרת, זה שההורה שלנו הרגע מת,‬
‫והיינו רוצים שתחשבי לפני שאת מדברת ותתנהגי בצורה מכבדת.‬
‫זאת בקשה גדולה.‬
‫זה הגבול שלי.‬
‫את יולדת את התינוק שלך‬
‫חיית הבשר השמנה הזאת אליה נשפת את חייך‬
‫הקפלים, השוקיים שאופת כל סנטימטר‬
‫הכלבה הקטנה עוד מחוברת אליך‬
‫ליבי הפועם, הנה אתה‬
‫נוסע במכונית שלך אמרתי יותר מדי?‬
‫כנראה מאוחר מדי אנא אל תלך רחוק מאוד‬
‫תמיד אדאג זה מה שאני עושה הכי טוב‬
‫בבקשה אל תיקח את זה ממני‬
‫אתה עדיין התינוק שלי‬
‫דלתי תמיד פתוחה‬
‫אתה יודע היכן אני משאירה את המפתח‬
‫אני מרגישה את כל הרגשות שלך‬
‫אפילו חולמת את הסיוטים שלך‬
‫אני מתעוררת מסיוט בן 40 שנה‬
‫ונחשי מה אני מרגישה‬
‫הגבול שלכם הוא מה שמפעיל אותי‬
‫כשהייתי בגילכם, הייתי עושה את כל המטלות‬
‫כל דבר שהיא ביקשה ממני‬
‫כדי להשתיק את הזעם שלה‬
‫אני הייתי הכרית אשר לתוכה היא צרחה כל לילה מחדש‬
‫לכן הבטחתי שלעולם‬
‫לא אעשה את החרא הזה לבת שלי‬
‫שייפתי ושפשתי את הכעס והעצב שלי כדי לעשות לך מקום‬
‫עכשיו אני מתחילה להילחץ‬
‫הייתי צריכה להניק‬
‫שמעתי שפספסנו מיץ אחדות קסום‬
‫הייתי צריכה להניק‬
‫שמעתי שהזנחה הרבה יותר מזיקה מהתעללות‬
‫וכולנו מאשימים את האם‬
‫בואו נטפס על האם‬
‫שנותנת כמו צדקה נותנת כמו עץ נדיב‬
‫כמו גזע עץ ביער של אומללות‬
‫הגבול שלכם הוא מה שמפעיל אותי‬
‫לו הייתי יכולה‬
‫הייתי דוחפת אתכם בחזרה לתוכי‬
‫מהבטן שלי הייתם מספקים לי‬
‫מפה איתה הייתם מדריכים אותי‬
‫והייתם מושכים בחבל שלי‬
‫כמו תזכורת רכה ועדינה‬
‫בעוד אתם מרחיבים את הנרתיק שלי...‬
‫בסדר, אני הלכתי.‬
‫הגבולות שלי מתרחבים‬
‫הייתי מקווצת את הירכיים שלי‬
‫ושומרת אתכם שם לעד‬
‫אני לא יודעת גבולות‬
‫מעולם לא ידעתי שאני אמורה שיהיו לי‬
‫אז כיצד‬
‫אכיר בגבולות שלכם?‬
‫הגבול שלכם הוא מה שמפעיל אותי‬
‫הערות?‬
‫כן. למעשה, יש לי כמה.‬
‫אני חייבת לגזור את הפוני?‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫בואו נחזור על זה מההתחלה.‬
‫שם - מ' פפרמן חדר מתים - הר יזראל‬
‫מה קרה לארון העץ?‬
‫אני לא חושבת שהם יכולים להכניס את זה למשרפה.‬
‫- הקופסה הזאת ממש קטנה. - הם ישרפו את זה?‬
‫אני חושבת. זה לא... כאילו, הם... אני לא יודעת, למען האמת.‬
‫- הם יוציאו אותה? - לא, הם משאירים אותה בפנים.‬
‫היי.‬
‫- אתם המשפחה? שמי דייגו. - היי.‬
‫היי. אני ארי. נעים להכיר.‬
‫- היי. ג'וש. - היי. אני שרה. נעים להכיר.‬
‫אז, כולם מוכנים? אני מדליק את המכונה. אתם תשמעו הרבה רעש.‬
‫אני צריך לפתוח את הדלת הזו ולהדליק את המתג.‬
‫ואני אניח בפנים את הארון. תרצו לעזור לי?‬
‫- בסדר. כן, אנחנו נשמח. כן. - כן. בטח. עם הקופסה.‬
‫- בסדר. אתם יכולים לעשות זאת עכשיו. - כן. בסדר, ממש עכשיו?‬
‫- כן. - בסדר, לאן הולכים איתה?‬
‫- לכאן. - בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫- אלוהים. - אלוהים.‬
‫חשבתי שזה ארון.‬
‫- זה ה... - זהו זה.‬
‫אלוהים.‬
‫רק עוד קצת.‬
‫- אלוהים, זה חם. - אל...‬
‫לא, זה כאילו, חם.‬
‫- בסדר, בואו פשוט ניפרד. - בסדר.‬
‫- ביי, מופה. - אוהבים אותך.‬
‫תסלחו לי, חבר'ה.‬
‫אז, תרצו להדליק את המתג כדי להמשיך בתהליך?‬
‫אנחנו מאפשרים בחירה למשפחה.‬
‫אם המשפחה תעשה זאת, או מישהו אחר.‬
‫להדליק את המתג?‬
‫- כן. אני רוצה לעשות את זה. - אנחנו עושים את זה?‬
‫אני רוצה לעשות זאת. בבקשה, כן. אני רוצה. תודה.‬
‫- כן. - בסדר, כמובן. תתקרבי.‬
‫תדליקי את זה.‬
‫עוד אחד.‬
‫והאחרון.‬
‫- תודה רבה לך. - תודה רבה. בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫- אנחנו אומרים קדיש. - אלוהים. אני לא מכירה את הקדיש.‬
‫- זה לא משנה. - לעזאזל.‬
‫פשוט תקראי את זה.‬
‫הייתי צריכה לדעת שנעשה את זה, לעזאזל.‬
‫כוהנת.‬
‫קפלה ספר תפילות - הר יזראל‬
‫הסוד הוא שהגבול... הישארו פתוחים.‬
‫לברוח מהסוד.‬
‫ברח מבית אביך‬
‫ישנה ארץ שאראה לך‬
‫אהפוך את שמך לברכה כאשר תצוף החוצה‬
‫ברח מבית אביך‬
‫ישנו שיעור שאלמד אותך‬
‫אכבד את כל מי שיכבד אותך‬
‫ואקלל את כל מי שיקלל אותך‬
‫וכל משפחות הארץ‬
‫יברכו את עצמם בעזרתך‬
‫וכאשר תגיע הביתה‬
‫לא תהיה לבד‬
‫ברח מבית אביך‬
‫מה יש לארוחת ערב?‬
‫אני מקווה שזה לא קציץ בשר שוב.‬
‫מה את שמה בקציץ הבשר שלך?‬
‫מה אני שמה בקציץ הבר שלי?‬
‫טוב...‬
‫כשאני חושבת על זה...‬
‫נאצ'ו הצב נעדר כבר די הרבה זמן.‬
‫- היי, ילדים. - היי, אימא. היי, אבא.‬
‫את מוכנה לשמור על הילדים הערב?‬
‫מה עושים עם דמות משנה אם לא לתמוך בדמות שלך?‬
‫לא דיברתי איתך, דבינה. דיברתי עם הטלוויזיה.‬
‫טלוויזיה?‬
‫מה אתם עושים הערב, זוג יונים שכמותכם?‬
‫זוג יונים?‬
‫לא הייתי בקן הזה מאז 1969.‬
‫מורט.‬
‫אבא!‬
‫אני אעמיד פנים שלא ראיתי את זה ואלך.‬
‫אלי, אני רוצה לדבר איתך במשרד שלי, ילדונת. קדימה.‬
‫את בצרות.‬
‫בתפקיד ארי פפרמן, מגלמת כעת אלי פפרמן.‬
‫מתת מלב שבור?‬
‫הוא היה שבור כל חיי.‬
‫סבא שלי התעלל בי. אבי ברח.‬
‫לא ידעתי כיצד להיות ההורה שהייתם זקוקים לו.‬
‫זה ממש קשה כשמישהו רואה משהו שאתה לא רוצה שהוא יראה.‬
‫את יודעת, לא מאוחר מדי לסיים את מה שהתחלת.‬
‫ואני אגיד לך מה. סבתא רוז תמיד רצתה רבנית במשפחה.‬
‫ברח מבית אביך‬
‫ביטלת את הבת מצווה שלי כדי שתוכל ללכת‬
‫לאיזה מחנה תחפושות ביער?‬
‫זה... מעבר לתהום הגדולה...‬
‫- היי. - היי.‬
‫- אנחנו היחידות כאן? - אני חושבת שכן, כן.‬
‫הצלחתי ליצור קשר עם כמה חברות שלה מהמרכז.‬
‫- זה טוב. - כן.‬
‫ההורים שלך עדיין בחיים?‬
‫אימא שלי בחיים.‬
‫- אבל אנחנו לא ממש מדברות הרבה. - אני מצטערת.‬
‫אני חושבת שאני קצת יותר מדי בשבילה.‬
‫זה חבל.‬
‫אני חשבתי על כך שתמיד...‬
‫תמיד חשבתי שהייתי קצת שבר כלי‬
‫ומופה תמיד הייתה שם כדי להציל אותי.‬
‫אבל עכשיו אני תוהה אם הייתי שבר כלי כדי שמופה תציל אותי.‬
‫זה הגיוני? כאילו שזאת הדרך היחידה‬
‫שהיא הכירה כדי להיות הורה.‬
‫אז מה יקרה עכשיו כשהיא לא פה?‬
‫את יודעת במה אני מאמינה? אני מאמינה‬
‫שכדי לכבד מישהו שנפטר, אם נכניס אותם לגופנו,‬
‫אז הם לא באמת רחוקים.‬
‫- זה נחמד. - כן. אם רק ננשום.‬
‫ונכניס אותה.‬
‫כן, הנה היא.‬
‫ניסיתי לפטר את הרבי. ניסיתי לפטר אותו,‬
‫אבל לא הייתי מסוגלת.‬
‫- אז פשוט תני לו לעשות את זה. לא. - שרה, בחייך.‬
‫הוא נסע כל הדרך ממערב קווינה,‬
‫- וכבר שילמנו לו ו... -בחייך, זה במרחק 25 דקות.‬
‫לא, זו שעת העומס. זה משהו כמו שעה וחצי.‬
‫- באתי כל הדרך מישראל. ישראל. - רק מתוך טוב לב.‬
‫בסדר. בואו נעזוב את זה להיום, ואז אני מבטיחה,‬
‫מעכשיו תהיי הרבנית המשפחתית.‬
‫בסדר.‬
‫- היי. - היי.‬
‫רק רצינו לומר,‬
‫שבשם ג'וש, שלי ומופה,‬
‫שכמובן שהבית שלך. פשוט...‬
‫- כמובן. - כמובן. כלומר, ידענו את זה מבחינה חוקית,‬
‫אבל, כאילו, אנחנו יודעים שהוא אמור להיות שלך.‬
‫פשוט תעשי איתו מה שאת רוצה, בסדר?‬
‫תודה.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫- היי. - היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫- אני בסדר. - כן?‬
‫כן. אני בקשר. אני יוצאת עם מישהו, אז אני מאושרת.‬
‫- זה טוב. - כן.‬
‫אני מניח שכולנו פשוט זקוקים לאדם.‬
‫כן. אדם טוב ומשכיל.‬
‫כנראה עדיף שזה לא יהיה שמוק אנוכי.‬
‫זה ממש קשה.‬
‫משה כאן.‬
‫היי.‬
‫סוף סוף. ילדי. טוב לראות אותך.‬
‫שלום.‬
‫אני ממש שמחה שבאת.‬
‫זאקי ואלה.‬
‫- מורה פאפרמן נולדה ב... - פפרמן.‬
‫נולדה בשנת 1945, למשה ורוז פאפרמן...‬
‫- פפרמן. - בשכונה...‬
‫בשכנות בוייל הייטס בלוס אנג'לס.‬
‫מורה נישאה לשלי ליפקינד וילדה שלושה ילדים יפהפיים,‬
‫שרה, ג'ושוע ואלי.‬
‫- אלי. - ארי.‬
‫מורה הייתה פרופסור וסופרת מוערכת.‬
‫היא הייתה חברה, סבה, והיא אהבה לטייל.‬
‫היא שנאה לטייל.‬
‫כשאברהם בא להתאבל ולבכות על שרה,‬
‫הוא קם מעל פני מתו ודיבר עם בני החתים ואמר,‬
‫"גר ותושב אנכי עמכם."‬
‫"כוחך אינסופי כמו אהבתך,‬
‫"ואתה מגלם זאת בישראל עבדך."‬
‫- מתי את שרה? - בסוף.‬
‫תעשי את זה עכשיו.‬
‫- באמת? - כן. בבקשה.‬
‫- עכשיו. - בסדר.‬
‫"באנו לבקש מחילה ולבקש חנינה וסליחה.‬
‫"גרום לנו לחזור בנו ולמד אותנו ל..."‬
‫סלח לי. אני מצטערת. זה נהדר.‬
‫אני יכולה לסיים את הנאום? תודה רבה לך.‬
‫תודה. באמת.‬
‫שתהיה בסדר‬
‫היא עפה מהעץ היום‬
‫ושתמצא את דרכה‬
‫אין לי דבר מלבד זמן להתפלל‬
‫תן לי לנשום היום‬
‫היא עפה מהעץ שלי היום‬
‫שאהיה בסדר‬
‫אני לא יכולה לעשות דבר מלבד להתפלל‬
‫- פשוט הרם את ליבי וערסל את ראשי - הרם ליבי וראשי‬
‫תן לי סימן תן לי חוט‬
‫תן לי סימן וחוט‬
‫השתק את ראשי משכתוב השורות הללו‬
‫הייתי צריכה לומר‬
‫שזה הזמן להזכיר לעצמי שהיא לא שלי‬
‫היא המשיכה הלאה‬
‫אנחנו נהיה בסדר‬
‫כולנו ניפול מהעץ יום אחד‬
‫נהיה בסדר‬
‫נרים את קולנו ונתפלל‬
‫נהיה בסדר‬
‫נעזור אחד לשני במהלך הדרך‬
‫ואנחנו נהיה‬
‫בסדר‬
‫שנהיה בסדר‬
‫אלוהים. לא ידעתי שבאת.‬
‫- כן. - לא ראיתי אותך.‬
‫כן, לא רציתי להפריע לך. היי.‬
‫השיער שלך איננו.‬
‫- את בסדר? - אני בסדר.‬
‫אני כמעט מצפה לראות תינוק שלישיה על הירך שלך.‬
‫כן, לא. את יודעת, לקחתי את תוכנית ב'.‬
‫- כן, אני יודעת, אבל בכל זאת... - כן, זה היה קרוב.‬
‫- זה יכול היה להיות ממש חמוד... - כן.‬
‫עם העדשות האלו, השיער והנמשים שלך.‬
‫- קולטון. - היי.‬
‫- מה אתם עושים כאן? - טוב, ראינו את הפוסט בפייסבוק.‬
‫אנחנו ממש מצטערים. דרך אגב, זאת קיידנס.‬
‫קיידנס, זה ג'וש. האב הביולוגי שלי.‬
‫נעים להכיר.‬
‫וזה בריידן.‬
‫- היי. - כן, תחזיק אותו.‬
‫סבא ג'וש.‬
‫- הנה. - היי.‬
‫כן, זה בא לך בטבעיות.‬
‫סבא משה, כבר היית סבא רבא רבא?‬
‫אני נראה כה זקן?‬
‫אתם יודעים, אומרים שתינוק בשבעה הוא ברכה.‬
‫מה זה שבעה?‬
‫טוב, נבט קטן.‬
‫- היי. - היי.‬
‫- מה שלומך? - אני הורדתי פרופיל.‬
‫- כולנו צריכים להוריד פרופיל. - למה?‬
‫הימין מושך בחוטי השמאל.‬
‫הם שולטים בשמאל.‬
‫ואז השמאל אוכלים את שלהם. אנחנו פשוט בולעים אחד את השני.‬
‫את יודעת, זה אותם המהלכים. שוב ושוב.‬
‫זה מפחיד, לעזאזל, בן אדם.‬
‫- כן. - מה הקטע... מה זה, לעזאזל?‬
‫- זאת הייתה הטבעת של טנטה גיטל. - ברלין?‬
‫- כן. - כן?‬
‫את לא צריכה לענוד את זה, לעזאזל.‬
‫זה דוגמה למה שקורה עכשיו.‬
‫כן. אני רק...‬
‫הם רודפים אחרינו, אחרי אנשים כמונו.‬
‫רוצה להתגנב ולאכול כמה דונטס טבעוניים?‬
‫- אני לא יכולה לעזוב. - בחייך, את מתה על דונטס טבעוניים.‬
‫- כן, אני יודעת שאת כן. - בסדר.‬
‫אבל זאת השבעה של מופה, אז אני צריכה...‬
‫- כן. - להישאר.‬
‫אבל יש רוגלך.‬
‫- היי. - היי.‬
‫רק רציתי למסור את תנחומיי.‬
‫תודה.‬
‫היי, בארב.‬
‫היי.‬
‫בארב ואני... חזרנו.‬
‫כי פשוט הבנו שלהיות שם בחוץ לבד היה ממש...‬
‫- זה פשוט... מרגיש נכון. - זה קשה מדי. נכון?‬
‫- נכון. - זה קשה. מרגיש טוב.‬
‫כן. לא, אני עם לן ויש לי את כל מה שאני צריכה אז...‬
‫- את נראית מאושרת. - אני ממש מאושרת.‬
‫- גם אנחנו. - כן.‬
‫כלומר, לא היום אבל... אתן יודעות למה אני מתכוונת.‬
‫- חבר'ה, יש שם בריכה מזוינת בחוץ. - אנחנו יכולים להיכנס?‬
‫- כן. - גדלת כאן?‬
‫- כן. - הוא ממש גדול.‬
‫זאת הייתה ילדות מאושרת?‬
‫היא הפכה אותי למי שאני.‬
‫אימא שלי לא כאן.‬
‫היא כנראה עורכת חזרות למחזה הנורא שלה עלינו.‬
‫את בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫- תחילה זה הרגיש כאילו... - אימא, כמה זמן זה יימשך?‬
‫החיים נכתבו מחדש‬
‫נאחזים בחוכמה מעוותת‬
‫מקווים שניתן לסלוח על הכול‬
‫אנחנו מנסים‬
‫לשרוד במזג האוויר האפל ביותר‬
‫יער האכזריות יחדיו‬
‫זה שווה את זה עבור החיים הללו‬
‫חיים‬
‫עבור החיים הללו‬
‫כל כך הרבה אנשים.‬
‫הוציאו הרבה יותר מדי כסף על האוכל.‬
‫ראית את גודל הדג הזה? החדקן המעושן הזה?‬
‫את יודעת, הכול ישתבש. אני מבטיחה לך.‬
‫והם לא קנו מספיק סוכרזית או חרדל.‬
‫- זה פשוט... - חרדל וסוכרזית.‬
‫...הרבה יהודים שעושים הרבה דברים יהודיים.‬
‫רגע. את יהודייה?‬
‫- באמת? - שלי?‬
‫לא ידעתי שאת יהודייה. עכשיו את באמת המועדפת עליי.‬
‫- לא תמיד אפשר לדעת על פי האף. - תקשיבי.‬
‫אי אפשר תמיד לדעת על פי האף. אי אפשר.‬
‫נולדתי וגדלתי, אבל ברחתי מהשטעטל,‬
‫כך נגיד. זה פשוט לא הסתדר, אז...‬
‫מצאתי דברים אחרים, כמו...‬
‫אני סוג של תערובת בודהיזם, קתוליות ורוחניות של ויקה.‬
‫זה עובד.‬
‫- ויקה, זה כמו מכשפה, נכון? - כן, אני בערך מכשפה.‬
‫מכשפה יהודית.‬
‫- מכשפה יהודית. - מי היה מנחש? זה מוצא חן בעיניי.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫את כל כך דומה לה.‬
‫תמיד הרגשתי שהיא הייתה ה"באשרט" שלי.‬
‫את יודעת למה הכוונה, בגלל שאת יהודייה.‬
‫כן.‬
‫היא נועדה לה.‬
‫הנפש התאומה שלך.‬
‫- נפש תאומה. - נועדה לך.‬
‫ועכשיו כשהיא איננה,‬
‫אני מניחה שתמיד יהיה חלק ממני שתוהה‬
‫אם היא הרגישה אותו הדבר.‬
‫את היית שונה היית מצחיקה‬
‫היית אמיתית‬
‫ואהבתך הייתה גל שסחף אותי הרחק מעצמי‬
‫כעת את שואלת שאלה רצינית לכן אני מגלה בהססנות‬
‫ידעתי שזאת חייבת להיות את‬
‫והנעליים שלך...‬
‫- הנעליים שלי? - תני לי לסיים.‬
‫המידה 6 הצרות שלך והטעם שלך תפל בצורה יפהפייה‬
‫פלטת הצבעים הנרחבת שלך כוללת חום, בז' וטאן‬
‫תמיד נוחות על פני אופנה בתכנון כה חסר מאמץ‬
‫ידעתי שזאת חייבת להיות את‬
‫והתפללתי שאמצע דרך כדי שהכמיהה הזאת תפחת‬
‫ואז הגיע שלי הקטנטנה נשלחה מגן העדן המיניאטורי‬
‫הנעליים שלך היו הסימן הברור בשבילי יכולתי לסיים את האובססיה שלי‬
‫לא הייתי מסתדרת איתן בגלל שהרגליים שלי היו כואבות, לעזאזל‬
‫היית נאמנה היית אוהבת‬
‫היית שלי‬
‫והייתי מי שאני איתך מרבית הזמן‬
‫כשלא הייתי, הייתי אסירת תודה‬
‫שהעלמת עין‬
‫זה היה יותר מהנעליים שלך‬
‫זאת היית את‬
‫היית שותפה נהדרת, והורה עוד יותר טוב.‬
‫תסלחי לעצמך, שלי.‬
‫אלוהים. אני לא מאמין שכל האנשים האלו עדיין כאן.‬
‫השבעה הזאת אינסופית.‬
‫אנחנו אמורים לעבור עוד שישה ימים כאלה?‬
‫שכבתי עם בערך חצי מהנשים למעלה.‬
‫או שאני יותר רוצה.‬
‫לא, שכבת עם יותר מחצי.‬
‫זה מוזר שזה מחרמן אותך?‬
‫לא.‬
‫הנה אתם. לא מצאתי אתכם.‬
‫אנחנו ממש פה.‬
‫סתם מתפננים.‬
‫ממש מוזר שם למעלה.‬
‫אלוהים, זה ממש מוזר.‬
‫אתם יודעים לאן הילדים שלי חושבים שמורה הלכה?‬
‫הם חושבים שהיא בשואה.‬
‫אלה שאלה אותי אם היא הלכה לשואה,‬
‫בגלל שהם חושבים על זה בתור המוות.‬
‫זה בערך מה שאני חושב עליו בתור מוות.‬
‫אתם יודעים על מה אני חושבת לפעמים?‬
‫שאנחנו צריכים תגובת נגד שוות ערך לשואה.‬
‫לא כדי לשכוח אותה, אלא כדי להתגבר על השואה.‬
‫סליחה, מה יכולה כבר להיות תגובת נגד שוות ערך‬
‫לשואה?‬
‫שישה מיליון אנשים שמחים באותו הזמן?‬
‫- אבל במשך משהו כמו 12 שנים ברצף. - היא לא נמשכה 12 שנים.‬
‫זה היה 12 שנים. מההתחלה עד הסוף.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני מבטלת את המחזה שלי.‬
‫- מה? - הוא לא חשוב.‬
‫אתם חשובים.‬
‫לא ניתן להחליף אתכם.‬
‫את מורה אי אפשר להחליף.‬
‫ילדים מתוקים ומסכנים שלי.‬
‫איבדתם אותה.‬
‫לא החזקתי אותה.‬
‫לא החזקתי אתכם.‬
‫רק החזקתי בכם.‬
‫ישנו הבדל.‬
‫זה בסדר.‬
‫רוצים לשמוע משהו מטורף?‬
‫היום בדיוק הוא יום השנה‬
‫לבת המצווה המבוטלת של ארי.‬
‫אני אפילו זוכרת את הפרשה שלי.‬
‫- רגע. - חכו.‬
‫אל תיתנו לאף אחד ללכת.‬
‫היי.‬
‫איך הייתה ההלוויה?‬
‫נוראית.‬
‫חסרת מאוד.‬
‫כן.‬
‫סליחה שאני מתפרץ לפה ככה.‬
‫אני מצטערת שלא יכולתי להיום שם. אני מקווה שאתה מבין ש...‬
‫כמובן. לחלוטין. אני מבין.‬
‫- בסדר. - כן.‬
‫צער הוא לא כמו האוקיינוס.‬
‫הוא בא בגלים. ושלא כמו האוקיינוס,‬
‫לא רוצים להפנות לו את הגב.‬
‫אני יודעת שזה כואב ואני יודעת שזה קשה.‬
‫אבל אתה חייב להתמודד עם זה.‬
‫- עשיתי זאת. - בסדר.‬
‫- אז... - זה גרם לי להבין כיצד‬
‫לא הייתי שם‬
‫עבור האנשים שלי, עבור האנשים שאני אוהב.‬
‫וזה גורם לי להבין שאני רוצה, את יודעת, להיות שם.‬
‫אז חשבתי אולי לארגן לארי‬
‫בת... בר... ברת מצווה הפתעה?‬
‫ואני צריך תורה.‬
‫- היום? - כן. אני יודע.‬
‫בסדר. אתם יושבים שבעה.‬
‫זה יהיה העיתוי הגרוע ביותר לקיים בו ברת מצווה.‬
‫זה יהיה מטורף לחלוטין.‬
‫כן, ויש לנו את כל הזקנים שם.‬
‫כולם כבר לבושים יפה.‬
‫- ג'וש פפרמן! - ויש לנו את הכיסאות והשולחנות.‬
‫וזה "לך-לך".‬
‫מה הסיכוי? זה עכשיו או לעולם לא.‬
‫זה מטורף.‬
‫אני יודע! זה משוגע.‬
‫אלוהים. בסדר, קדימה.‬
‫- אתם... - כן? בסדר.‬
‫וכך זה הולך והנה אנחנו‬
‫לאחר כל השנים הללו‬
‫מחפשים אחר אחריות‬
‫ואנחנו הצאצאים‬
‫קופצים ממיטת המלך שלהם‬
‫הם אפילו לא שמעו את מה שאמרה הרבנית‬
‫משהו כמו נדר ביום חתונתם‬
‫כדי לדאוג שיהיה לנו חם ונצחק ונאכל היטב‬
‫טוב, זה היה הם כשהם החזיקו מעמד‬
‫אבל מה השתבש? מה עשה הזמן?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫כל מה שאני יודע זה שאני הם‬
‫אני תוצרת בית‬
‫ואנשים משוגעים כמוך‬
‫בוחרים באנשים משוגעים כמוני‬
‫ואנשים משוגעים כמוך‬
‫בוחרים באנשים משוגעים כמוני‬
‫ואנשים משוגעים כמוני‬
‫בוחרים באנשים משוגעים כמוך‬
‫כדי להסתובב איתם‬
‫כדי שאני‬
‫אוכל להשתגע‬
‫ועכשיו זה קורה בבגדים אחרים לאחר כל השנים הללו‬
‫אני מקווה שזה לא אומר שאני עצלנית‬
‫אבל אם כן, אהובי‬
‫אלוהים, הנה הפרוזה‬
‫תבטיח לא להאמין בנכון או לא‬
‫תבטיח להאמין בשיר שכזה‬
‫ואם אתה לא מתכוון לשיר יחדיו‬
‫תגיד את המילים‬
‫עד שהן קלות שיר אותן חזק יותר‬
‫זה היה קל?‬
‫כל השאר‬
‫בשתיקה במקדש‬
‫היכן שנמצא את זה‬
‫ואנשים משוגעים כמוך‬
‫בוחרים באנשים משוגעים כמוני‬
‫ואנשים משוגעים כמוך‬
‫בוחרים באנשים משוגעים כמוני‬
‫ואנשים משוגעים כמוני‬
‫בוחרים באנשים משוגעים כמוך‬
‫כדי להסתובב איתם‬
‫כדי שאוכל‬
‫להשתגע‬
‫להסתובב איתם‬
‫בוא נשתגע‬
‫נשתגע‬
‫בוא נשתגע‬
‫אולי, אבל...‬
‫אלוהים.‬
‫- היי. - היי.‬
‫תודה.‬
‫שלי.‬
‫הנה מתחילים.‬
‫אתה יודע מה? ג'וש, אתה צריך לעצור.‬
‫- תן לי ללכת מסביב. - למה את רוצה שאעצור?‬
‫- תן לי ללכת מסביב. - אנחנו רק מזיזים שולחנות.‬
‫- לא. עצור. - זה מה שאנחנו עושים.‬
‫- עצור, כדי שאוכל להגיע מסביב. - למה הוא צריך להיות קודם?‬
‫זה יכול להיות השולחן של התורה.‬
‫בואו נזיז אותו קצת אחורה.‬
‫איפה מצאתם את זה? יש לכם ארון תורה בבית.‬
‫יש לנו ארון תורה.‬
‫זאת הטלית של מורה.‬
‫ברח מבית אביך ישנה ארץ שאראה לך‬
‫אכבד את כל אלו שיכבדו אותך אקלל את כל אלו שקיללו אותך‬
‫וכל משפחות הארץ יברכו את עצמן על ידיך‬
‫וכשתשוב הביתה‬
‫לא תהיה לבד‬
‫אני מבטיח לא להסית מבט‬
‫וכשנשוב הביתה‬
‫לא נהיה לבד‬
‫ברח מבית אביך‬
‫לא. שלי?‬
‫ממש טוב. נהדר! היית נהדרת.‬
‫שלי, לא מוחאים כפיים לאחר קריאת התורה.‬
‫סליחה, מה?‬
‫לא מוחאים כפיים לאחר קריאת התורה.‬
‫אומרים, "ישר כוח."‬
‫ישנם הרבה כללים לגבי מה שעושים כאשר התורה בחוץ.‬
‫- בסדר, ג'וש, אם תוכל לעזור לי עם זה. - בסדר.‬
‫- זה לא בסדר. - אני מטפל בזה.‬
‫עכשיו נפנה לתורה ונגיד מספר תפילות.‬
‫ישנם יותר מדי חוקים. כל כך הרבה חוקים.‬
‫זה ממש נורא. זה כאילו שזה בסדר. אבל זה פחד ושנאה עצמית.‬
‫כולם מרגישים כאילו הם כל הזמן בצרות. ואז פתאום...‬
‫לנו היהודים יש היסטוריה כואבת‬
‫ואנחנו בוחרים להעביר אותה בסולם מינורי‬
‫ואנחנו שרים כדי לעולם לא לשכוח את הכאב‬
‫לעולם לא לשכוח את הבושה‬
‫לכן השירים שלנו תמיד נשמעים אותו הדבר...‬
‫אלוהים.‬
‫עכשיו אני מודה‬
‫שאני אוהבת ימי יידל-דידל נחמדים‬
‫- ימי יידל-דידל - אני נכנעת‬
‫- חייבת להיות דרך טובה יותר - דרך טובה יותר‬
‫אפילו כאשר אנחנו מתפללים‬
‫אנחנו עומדים ואז מתיישבים‬
‫התנועה המשוגעת הזאת מסביב‬
‫טוב, היא לכודה בדי-אן-איי שלנו‬
‫יהודים מסכנים‬
‫הקשיבו לי‬
‫אני יודעת מה אנחנו יידל-דידל דיידל-דידל צריכים‬
‫אנחנו צריכים שואת-שמחה‬
‫עבור כל החיים שאיבדנו‬
‫הכאב שבנו‬
‫גובה מחיר יקר‬
‫שישה מיליון הם לא בדיחה‬
‫אנחנו מנצחים בגלל אובדן האנשים‬
‫אנחנו זקוקים לחגיגה לנשמה‬
‫עבור סופרבול ההשמדה הזה‬
‫תעזרו לי כאן!‬
‫שואת-שמחה‬
‫אל תדאגו לעולם לא נשכח‬
‫שואת-שמחה‬
‫נענעו את הטוסיק עד שתתחילו להזיע‬
‫תוציאו את הריכוז מהמחנות‬
‫תתרכזו בקצת שירים וריקודים‬
‫אפילו תתחילו רומן חדש‬
‫נתתי לשמוק הזדמנות שניה‬
‫הם מסמרו את ישו לצלב‬
‫בטח, זה אובדן טרגי‬
‫והוא מת עבור הרבה מהחטאים שלכם‬
‫אבל הם קעקעו מספרים על העור שלנו‬
‫תעזרו לי עכשיו!‬
‫שואת-שמחה‬
‫אין ספק, חצינו את הקו‬
‫שואת-שמחה‬
‫בגלל זה אנחנו מרגישים טוב‬
‫שואת-שמחה‬
‫תשרדו ותעלו מופע‬
‫שואת-שמחה‬
‫כעת שמחה זה כל מה שאנחנו יודעים‬
‫כן‬
‫- ליהודים יש מקום בהיסטוריה - אני לא מחליפה את ההיסטוריה‬
‫- רק מוחקת את הייסורים - היסטוריה כואבת‬
‫מטביעה קצת את החרדה‬
‫ומפלפלת את היידל-דיידל-די‬
‫שואת-שמחה‬
‫עולה מהמשו-משו-משוגעס‬
‫שואת-שמחה‬
‫רפאי את הפצע הזה שבכולנו‬
‫אנחנו נפרק את זה‬
‫ונבנה את זה מהתחלה‬
‫ואנחנו מבטיחים לא להסב מבט‬
‫כן‬
‫שואת-שמחה‬
‫קדימה, כן‬
‫שמישהו ישיר‬
‫שואת-שמחה‬
‫זין, כן חצינו את הגבול‬
‫שואת-שמחה‬
‫אנחנו מרגישים טוב‬
‫שואת-שמחה‬
‫תשאפו את כל הכאב‬
‫תנו לו לזרום בוורידים שלכם‬
‫וכשנשוב הביתה‬
‫לא נהיה לבד‬
‫ואנחנו מבטיחים לא להסב מבט‬
‫שואת-שמחה‬
‫אין ספק שלא נשכח‬
‫שואת-שמחה‬
‫נענעו את הטוסיק עד שתתחילו להזיע‬
‫שואת-שמחה‬
‫תשרדו ותעלו מופע‬
‫שואת-שמחה...‬
‫היי, חבר'ה, יש כאן ברביקיו.‬
‫- היי, חבר'ה. - היי!‬
‫הבאתי את החלה!‬
‫שואת-שמחה‬
‫שואת-שמחה!‬ ה!‬