CĂRȚILE PE FAȚĂ
Am ieșit mult în ultima vreme,
cu intenția
de a găsi pe cineva.
Nu era vorba doar de sex,
ci de ideea că voi găsi
persoana potrivită.
Fiindcă în ultima vreme
sunt foarte singură,
lumea pare oribilă.
Întunecată.
Înfricoșătoare.
Și simt că sunt în afara lumii.
Apoi
întâlnești pe cineva.
Vezi totul mult mai clar și e...
E totul.
Brusc, ești din nou în interiorul lumii.
Doamne...
dă-mi seninătatea
de a accepta lucrurile pe care nu le pot schimba,
curajul de a schimba lucrurile pe care le pot schimba
și înțelepciunea de a ști care-i diferența.
Cât mai durează?
Suntem aproape gata.
Profesoara Mackinaw v-a promis ceva în schimbul sexului?
Nu, sigur că nu.
Bani, posibilitatea de a preda?
Nu.
Leslie nu e așa.
Negați că ați avut o relație sexuală cu profesoara Mackinaw?
Viața mea personală nu e treaba voastră.
Am absolvit facultatea, nu-s copil.
Trebuie să investigăm toate plângerile.
Nimeni nu mi-a „făcut” nimic.
Înțelegeți?
Eram prietene, colege, iubite.
Eu n-am făcut nicio plângere.
Alte patru studente au făcut-o.
Una era în anul întâi.
Știre de ultimă oră.
Mă duc în Israel.
Da. Țara Sfântă.
M-au rugat să prezint o lucrare
la conferința despre iudaism și gen de la Universitatea Bar-Afik.
Voi fi plecată două săptămâni.
Da.
În lipsa mea, m-aș bucura dacă ați transmite în direct evenimentul.
Câți dintre voi vor transmite?
Mulțumesc. E obligatoriu.
Să sperăm
că mă vor primi mai bine decât pe ultimul evreu predicator.
Profesoara Pfefferman a terminat!
Da!
- La naiba! - Ce e?
Am uita să semnez permisiunea pentru excursia Ellei.
- Ce excursie? - Se duce la o fermă.
Azi?
Da, e ceva cu mângâiat animale.
E ca la Knotts Berry?
Da, au pui de animale.
Au oi și purcei,
capre, mielușei, toate porcăriile astea.
La naiba!
O să semnez mai târziu.
Shelly Pfefferman.
Miroși gazele de eșapament?
Rosalie Rollman.
Camionul tău de mutat e la ralanti de o oră.
Ce problemă ai, te strânge scutecul?
- E împotriva regulilor blocului. - Regulile!
- Regulile blocului! - Da.
Parcă e o dictatură.
E mai rău ca în America.
- Mă bucur că pleci. - Știi ceva?
Eu am un băiat frumos și minunat
- ...care m-a chemat să stau la el. - Vino!
Tu nu ai pe nimeni fiindcă ești o nenorocită schticked.
- Mă duc la Silver Lake... - Pleacă!
...unde artiștii ca mine sunt apreciați.
- Mai taci! - Nu-i așa, Joshie?
Ia camionul de aici!
Du-te naibii, Rosalie! Tu și blocul ăsta de cadavre!
Tushy!
Tush! Tush-nush!
Mi-e foame!
Joshie!
Aici erai.
N-ai auzit că te strig?
Ba da, te-am auzit.
Te-au auzit și vecinii.
Termină! De ce nu mi-ai răspuns?
Mamă, încerc să mențin o atmosferă relaxată.
- Ești obosit, puppulah? - Nu.
Doar că energia ta
e ca un foc în bucătărie, în acest moment.
- Unde arde? - Am un foc în stomac.
Mi-e foame.
Vii cu mine la Gelson, la bar?
Au o cafenea afară, care e la interior.
E prea devreme.
E 17.00!
Da, e devreme. Eu cinez la 20.00.
Dar tu poți să te duci.
- Bine. - Bun.
Te-am prins!
Te-am prins.
- Tata! - Tata!
Ce e?
Nu e nimeni.
Bună! Ce mai faci?
Cine ești și ce...
Sunt Ali, locuiesc aici.
Stai puțin. Duceți-vă înăuntru.
Intrați în casă imediat.
Pa.
E al meu.
- Bună. - Bună.
- Hai s-o luăm de la început. - Bună.
Cine ești și cum ai intrat în curte?
Locuiesc în apartamentul de aici, așa că am ieșit...
- Locuiești aici acum? - Da.
Dar pe Airbnb
nu ai spus că mai stă și altcineva. Înțelegi?
Da, fiindcă...
Vino să te uiți, e complet separat.
Ia să văd.
Am jaluzelele trase și...
Nu e nimic alăturat sau deschis.
- Există o ușă, dar e închisă. - Bine.
Mă îngrijorează confidențialitatea familiei mele.
Vreau să pot merge oriunde vreau
și să stau oricum aș vrea, fără încălcarea securității mele.
Te aud.
Știu că mă auzi.
Asta mă și îngrijorează, fiindcă stai aici.
Vezi lucruri pe care nu vreau să le vezi.
Nu că ar fi ceva de...
Dacă vrea să vadă lucruri, poate, dar nu contează.
Vreau să pot merge încrezător,
cu orice fel de gânduri și orice fel de lenjerie,
știind că nu se uită nimeni la mine.
Pentru confortul familiei mele, nu ieși în curte.
Am înțeles. Mulțumesc.
- Ar fi minunat. - Bun.
Mă ocup eu.
Hai să mergem.
PATISERIE - BĂCĂNIE
Vi s-a făcut foame?
- Bună dimineața. - Bună.
Vreți prăjituri alb-negru?
Bună idee.
- O duzină alb cu negru. - Da.
Și clătite de cartofi.
- Un automat de gumă! - E pentru Hanuka, dar treacă.
- Tată, ai monede? - Clătite
și două feluri de somon.
- Nu am monede. - Am găsit una!
Nu am monede.
Ce distractiv e!
Și niște borș.
- Iau un pește întreg. - Uitați-vă.
- Sigur. - Uitați-vă la pește.
O să fie grozav!
- Încă mai are un ochi. - Ce mare e!
Da, ia uită-te!
- Ce cap! - Ochiul parcă-i Perla neagră.
- Și e... - Asta e...
- Ne țin minte? - Aveam o comandă obișnuită.
Aveam comanda noastră obișnuită.
- Ajută-mă. - Ani de zile. Pfefferman.
Mai știți numele?
Nu țin minte.
Plătiți la casă.
Bine. Dar am avut.
Și copiii? Fir-ar să fie!
Parcă ar avea sindromul Stockholm.
Zice că e tatăl. Ei sunt nemți, el nu.
Câți suntem?
Voiai să stea ca niște cadavre?
Când închiriezi casa cuiva,
- ...nu devine brusc a ta. - Scuze.
- Nu înțelegi ce spun. - Câți suntem?
Ți-e greu dacă stai acolo. Ce cauți?
- Câți suntem? - Unu, doi, trei...
- Bună. - Și mai sunt Sarah, Zacky, Ella, Len.
Și Mata, Bryna, Simon...
- Am prins un pește. - Avem un pește.
Câți suntem, de ați adus atâta mâncare?
- Stai puțin. - Stai.
- L-am vânat. - Vai!
E enorm.
Luați peștele de pe masă. Puneți-l pe tava asta.
Scumpo, asta e prea mare.
Avem mulți covrigi.
- Cât ai dat? - E un pește mort.
- 1.000 $. - Un pește mort?
- Termină! - Da, un pește mort.
A costat 1.000 $ adevărați.
Bună! E cineva acasă?
Scuze c-am întârziat.
- Eram cât pe ce. - Ce e asta?
Lucruri de la bunica Rose.
Cred că mama voia să le vedeți.
- Îmi amintesc de asta! - Scuze de întârziere.
Mătușă Bryna, ai venit cu Mata? Ce bine!
Ai venit pe strada 5 sau pe 101?
- Da, bună! - Mă bucur să te văd.
- Și eu. - Asta a fost a bunicii Rose?
Nu voiam să dau astea după ce a murit bunica.
- Ce bine! - V-am adus să vă uitați.
Uită-te la asta! E...
E bună pentru tine, țin minte.
- E drăguță, dar... - E uimitoare.
- Asta e rochia. - Știu.
Nu cred că îți vine.
Nu, dar vreau s-o probez.
Asta cred că are molii.
Doamne!
Asta!
- Cât o iubeam! - Asta chiar e tare.
- Ea a făcut-o. - E foarte tare.
Ții minte asta? Ea a croșetat-o.
- Știi câte molii sunt acolo? - Or fi și ploșnițe?
Mereu te-a iubit, Ali.
- Ella! - Nu mai țipa.
E o scamatorie.
Deci te duci în Israel.
Cât durează zborul, 14-15 ore?
Habar n-am.
E grozav că predai din nou, Maura.
- E grozav. - Sunt drăguți, îmi place.
Ce o să faci?
- În Israel? - Da.
Se numește...
- Discurs inaugural. - Da.
Ei îl folosesc ca verb.
Prelegerea mea se numește Iudaismul, războiul rece și genul.
- Tare! - Triplu!
- Serios? Ce tare. - Serios. E tare.
Ar trebui să ținem un toast.
- Să ținem ceva. - Mazels!
Pentru revenirea ta la facultate.
- La anul... - Și pentru patrie.
- L'chaim. - Vreau s-ajung în Israel înainte să mor.
- Am pus un copac. - Dar ai fost.
Toți am plantat copaci.
Eu cred că e păcăleală.
Nu e păcăleală.
Până acum ar fi fost o pădure.
Sarah a fost, nu?
- E în Negev. - În primul an?
Da, prima mea labă.
- Vai de mine. - Ce-a zis?
Ella!
- Ella. - Simon! Sary, te rog.
Să trecem la desert.
Dolofanul meu vrea desert?
- Mai mâncați? - Stai.
La ce oră se termină golful?
Len, chiar trebuie?
E duminică, taci.
Nu aud ce șoptesc când lumea vorbește.
Nu se termină. De asta-i frumos golful.
Ce chestie de goi!
Bărbați și mingile lor.
- Te simți bine? - Da.
- Serios? - Da, doar mă răsfăț
în pătura de la bunica Rose.
- Ce bine e! - Pot să arunc peștele?
- Nu. - Te rog!
- Ella! - E doar o mortăciune.
Nu am terminat.
Putem vorbi despre Israel?
A început.
Simon, ce-ai făcut?
S-o mai lase baltă! Zi-i Israelstina sau Pisrael.
Vă spun eu care e problema cu soluția cu două state.
Prea seamănă cu „soluția finală”.
- Iar s-a tăiat la deget. - Doamne! Ella?
Nimeni nu mi-a „făcut” nimic.
Eu n-am făcut nicio plângere.
Alte patru studente au făcut-o. Una era în anul întâi.
- Eram prietene. Nu mi-a „făcut”. - Anul întâi.
Copii, au venit mătușa Bryna și unchiul Jerry.
Ce se întâmplă aici?
- Unchiul Jerry! - Da.
Parcă ești model, Sarah.
- Mulțumesc. - Da.
Cea de acolo este Ali?
Câți ani ai acum?
- Ali, vino să saluți. - Ai crescut!
Arăți minunat. Pari sănătoasă.
- De ce ești timidă? - Eu...
- Fii mândră de tine. - Îmbrățișează-l.
- Nu știu. - Ali, ce ai?
Vino, îmbrățișează-mă.
Nu fi răzgâiată.
Hai, Ali, îmbrățișează-l.
E doar o îmbrățișare.
Doar nu vrea să te strângă ca să-ți simtă sânii.
- Sigur că nu. Haide! - Nu fi așa de rigidă.
Eu îmi îmbrățișez unchiul.
- E o îmbrățișare. - Așa.
Înflorești!
Bravo.
Da!
Vezi, nu-i mare lucru.
- Uită-te la tine. - Devine femeie.
Nu e frumos?
Ar trebui s-o facem în fiecare săptămână.
Săptămânal e cam mult.
Putem avea comanda obișnuită la Canter.
E o idee foarte bună.
Ziceam și eu. Nu trebuie să veniți în fiecare săptămână.
- Dar avem loc. - Are cineva Aleve?
Am Tylenol cu codeină.
- Fără codeină. - Constipă.
Ai dreptate, codeina te constipă.
- Te constipă. - Așa e.
Nu mai pot să stau s-o aud pe mătușa Bryna leorpăind cafea.
De mama ce zici? Cu osul de pește ca o scobitoare?
De ce vrei s-o faci săptămânal?
E oribil. Scârbos.
Familia e scârboasă, dar e importantă.
Și mătușa Bryna!
S-a schimbat de când a murit Rose.
- E fericită. - Da.
Și noi ne-am schimba dacă ne-ar muri părinții.
Serios?
Ați realizat că mama nu spune nicio frază fără numere în ea?
- E obsedată. - Toți evreii sunt obsedați de numere.
Nu mi-am dat seama că o face mereu.
O fi obsesiv-compulsivă?
S-o întrebi deseară, când o să vă cocoloșiți.
E bună! Nu râdeți prea mult, voi urmați.
- Ba nu. - Ba nu.
- Eu am zis prima. - Sunteți nesuferite.
Mi-am făcut griji pentru ea după ce a plecat Buzzy.
Apropo, am văzut că te pipăiai cu Len.
- Taci. - Ai revenit la Len?
Da.
Nu te judec.
Uneori e drăguț. E simplu.
- E plăcut să ai comanda obișnuită. - Exact.
Ce deprimant!
- Doamne! - Ba nu.
E frumos să ai parte de confort.
Nu vreau să-mi duc viața condusă de impulsurile mele vaginale.
- Nu vreau să fiu așa. - Ba așa ești.
Uite cine vorbește.
- Eu? Nu! - Voi sunteți mai răi ca mine.
Ba tu ești cea mai rea.
Ba nu!
Tu ești al doilea, ca impulsuri vaginale.
- Stați! - Ce e?
Ține asta.
E un test pentru dependenții de sex pe Buzzfeed.
Și m-am gândit la voi doi.
- Să auzim. - „Ești dependent de sex?”
- Sunteți gata? - Da.
Unu. „Te îmbată sexul sau o idilă?”
- Da. - Oarecum.
- Da. - Da.
- E normal.
Cine nu se simte așa? Numărul doi.
Mulțumesc.
„Ai pierdut socoteala partenerilor sexuali?”
Cine era aia?
E greu.
- Încă mai... - Următoarea.
Să zicem că e un „da”.
- Nu-mi amintesc numele. - Mai departe.
Trei. „Din cauza dorințelor, ai făcut sex
în locuri sau cu persoane pe care de obicei nu le-ai alege?”
La naiba, da.
Ce oameni scârboși!
- Termină cu râsul sinistru. - Da!
Care-i următoarea?
- Mi-e scârbă de mine. - E un „da”. Trei din trei.
Patru.
„Credeți că fericirea depinde de o viață sexuală grozavă?”
- Da. - Sigur.
Testul ăsta arată dacă ești dependent de sex.
Sunt chestii normale.
Da, toți sunt așa.
Am zis „da” la toate. Mă rog.
Hai să mergem la o întâlnire, o să vedeți ce e normal.
- Bine. - Oare suntem toți dependenți de sex?
O să aflăm.
Am uitat să ne drogăm.
Nu-mi vine să cred că o facem.
Știu. Ne trebuie nume false!
- Eu sunt Donna de Varona. - Eu, Marge.
Este...
Doamne!
Ce clădire frumoasă!
E uimitoare.
O vedeți pe tipa în roșu?
Cred că preda la grădinița Ellei.
Și?
Face chestii deocheate. Nu poate lucra cu copiii.
Liniștește-te.
- Ce scârbos! - Mă duc s-o salut.
Bună. Tu... Eu... Ești...
Scuze. Ai lucrat la JCC din East Side.
Da. Iar tu ești mama Ellei.
Da. Cunoscută și drept Sarah.
- Scuze. - Lila.
Lila, sigur, știam.
- Lila. - Bine. Să începem.
- Mă bucur să te văd. - Da.
Bună! Bine ați venit.
Bună, sunt Gareth.
Sunt văduv de curând și locuiesc într-un complex pentru bătrâni.
Când eram mică, mă obseda Pippi Șosețica.
Îmi dau seama că voiam să fac sex cu ea.
Michael. Dependent de sex.
Femeile se dau la mine mereu.
Mă excită persoanele cu codițe, păr roșu, sau care au cai.
N-ar trebui să acționez pe baza impulsurilor.
Acești stimuli mă fac să vreau
- ...să seduc. - De asta suntem aici.
- E bun. - Îi imit pe alții.
Vreau să vă vorbesc, fiindcă am încercat...
- Nu mă pot opri. - Vreau ajutor.
Mi-e rușine.
Chestia asta nu-mi dă pace.
Poate că mă puteți ajuta.
Mă gândesc la trecut, la persoanele cu care am fost.
La cât sex făceam când eram tânăr.
Mai ales fiindcă alții voiau să facă sex cu mine.
Eu, de fapt, nu prea voiam.
Dar mă simțeam obligat s-o fac.
Și doar știam să spun „nu”.
Simțeam că, dacă trupul meu răspunde...
înseamnă „da”.
Tocmai mi-am dat seama de asta,
e ciudat, dar e ca o revelație.
Poate că o erecție nu înseamnă consimțământ.
Ceea ce ai spus e genial.
- „Erecția nu e consimțământ.” - Nu.
Nu vorbim unii peste alții.
- Scuze, am greșit. - Nu-i nimic.
- Scuză-mă. - Nu-i nimic.
- De ce nu? - Mulțumesc că m-ați ascultat.
- Mulțumim că ne-ai spus. - Mersi, Mike.
Dacă e tot, să spunem rugăciunea seninătății.
Bine? Gata?
Doamne...
dă-mi seninătatea de a accepta lucrurile pe care nu le pot schimba,
curajul de a schimba lucrurile pe care le pot schimba
și înțelepciunea de a ști care-i diferența.
Bine că s-a terminat ziua asta!
A fost mai rapid ca tine!
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru
Redactor Cristian Mircea umitru