Ось.
Гадаю, воно завершено.
Тоді треба його послухати.
Гадаю, ми маємо читати рядки одне одної.
Це означає, що ти починаєш.
Добре.
«Байдуже, що відбувається,
я голодна та думаю про тебе».
«Над моїм коліном є ківшик світла.
Він нагадує світ».
«Фотографії їжі в ресторанах завжди пригнічували мене.
Не через те, що вони здаються вульгарними, а через те, що здаються непотрібними».
«Мій розум повертається знову
до тієї фотографії, яку ти мені дала».
«Я безпорадна.
Поспішаю, щоб усе виправити.
Як мені тобі допомогти?»
РІТА ГОЛЬТ - ПРОЗАК
«Колись я міркувала
над думкою, що взагалі не треба нічого виправляти».
«Цей колір поєднаний до цього кольору.
І хвилі так шумлять».
ОЧЕВИДНЕ
- Джоші. - Я знизу.
Привіт. Як життя?
Ріта померла.
Що сталося?
Вона пішла в торговий центр вчора і там спіткнулася.
Вона була у верхній частині ескалаторів, на четвертому поверсі,
і впала звідти.
Ти вже комусь розповідав?
Я пишаюся, що ти розповів мені першій.
Немає через що пишатися.
Це просто інформація до твого відома.
Боже мій.
Що будеш робити?
Чи буде якась панахида чи щось таке?
У неї не було родичів,
сестра забере її попіл назад у Фресно.
Вона хоче, щоб я віддав
частину попелу Колтону.
А це гарна ідея? Ти це зробиш?
Він християнин.
А це, певно, було самогубство,
я навіть не знаю.
Ти не казав «самогубство».
Ти казав, вона спіткнулася і впала. Про самогубство не казав.
Я не знаю.
Боже. Добре.
Ти знала, що ми тоді займалися сексом?
Вибач, що?
Ти знала, що ми з Рітою
займалися тоді сексом?
Ні, я не знала.
Поки не трапилася вагітність,
гадаю, ми з мамою вважали,
що вона твоя найкраща подруга.
Це капець.
Так і є.
Ти впевнена, що саме так їх надувають?
Ні, я не знаю. Так написано.
Не знаю, що мені робити.
Не можу навіть один надути, а в мене їх десь 500.
Добре. Що треба робити? Просто взяти?
Треба набрати туди повітря, а потім зав'язати.
Це нагадує церемонію відкриття Олімпійських ігор.
А, байдуже.
- Ніхто все одно не прийде. - А чому б не…
Знаєш, багато хто підтвердив, що прийде,
але все це було на Facebook,
отже цьому не варто вірити, розумієш мене?
Бо вони такі кажуть: «Так».
А потім виявляється, що вони змінили думку.
Чому немає категорії типу:
«Я кажу так, але, скоріше за все, я не прийду».
- Так. - Я просто не знаю.
«Я іду, але не прийду»?
Точно. Нагадай мені, щоб я не забула запальнички,
якими ми підпалюємо мангал, такі великі, бо в мене там буде багато свічок.
Десь тисяча свічок.
Ти така чарівна.
Невже? Здається, виходить.
Пам'ятаєш тиждень до народження Закі?
Яка ти була знервована? Ти хотіла, щоб усе було ідеально.
Ти все планувала.
Ти була таким собі маленьким Муссоліні, який має незабаром народити.
Якщо ніхто не прийде на твій захід, я прийду на твій захід.
Запиши мене,
як єдиного, хто офіційно підтвердив участь.
Я буду там.
Я гадала, ти бачишся з Уною.
Так, я бачуся з Уною,
але я можу це перенести.
Що ми будемо робити з будинком?
Навіть не уявляю.
Теммі дійсно постаралася перетворити цей дім на казна-що.
Я навіть не пригадую, що тут колись було.
Перегородка?
Пам'ятаєш, така велика, красива, незамінна полиця,
де ми зберігали записи, книги й усілякі речі?
А зараз схоже на каліфорнійську піцерію.
Вибач, я була нікудишнім батьком.
Одну хвилину.
Що ти шукаєш?
- Будь ласка, потримай це. - Навіщо?
Добре. Гадаю, нам треба когось викликати.
Демонтаж — це круто. Але чоловіки-євреї не роблять демонтаж.
А я єврейська жінка, Джоші.
А єврейські жінки роблять усе, що, у біса, захочуть.
Ні. Ось, надінь це.
- Ось так. - Ти серйозно?
Добре.
У біса, так.
ПОЧАТКОВА ШКОЛА «ОАК ЛІФ»
Можете покласти це ось там у центрі?
Можете звільнити тут місце?
Бо мені здається, тут уже досить квітів.
Привіт, Саро.
Боже. Привіт.
- Отже, а де… - Ось там.
Вирішили зупинитися на пупусах.
Подія називається «Тако з Торою». Правильно? «Тако».
Так, я знаю.
Ти ж сама це запропонувала.
- Ми розмістили це на постерах. - Я розумію.
- Гадаю, що немає різниці. - Добре.
Цей хлопець із тако забагато захотів.
А цим займається жінка, тож навіть краще.
Ну, не знаю. Можна назвати це…
- «Пупуси та Псалми» чи ще щось. - Чудово.
Це так пристрасно.
Ти помітила величезну дірку ззовні? Я поставлю там знак…
Не хочу, щоб хтось зламав там ногу…
А на цій дірці не хочеш поставити знак?
Припини.
Боже, подивіться на себе.
Ви вже про все подбали. Дякую!
А що це означає?
Це означає «Обережно, діра». Це на івриті.
Гадаєш, треба написати переклад
на випадок, якщо хтось не розуміє?
- Авжеж. - Така маленька розумниця.
Дивись. Люди йдуть.
- Привіт. Вітаю. Шабат шалом. - Привіт.
Ми просимо всіх від'єднатися від технологій.
- Добре. - Залиште ваші пристрої.
БУДЬ ЛАСКА, ВІДКЛЮЧІТЬСЯ
Дякую. Шабат шалом.
Шабат шалом. Дякую. Ми за ними приглянемо.
- Розважайтеся. - Дякую.
Привіт, може, від'єднаєтеся, пане?
- Ви не отримаєте мій телефон. - Добре.
Приємного вечора.
Бабусю!
Привіт!
Дякую, а де татко?
- Вітаю, бабусю. Як ти? - Привіт. Як справи?
- Маєш гарний виглядаєш. - Дякую.
Хіба це не круто? Тільки подивися.
Неймовірно. А де Сара?
Вибачте. Ви, певно, одна з родителів Сари.
- Так і є. Як ви? - Я Давід, новий кантор.
Вітаю, Давіде. Як справи?
- Радий з вами познайомитися. - Я теж рада.
Ми раді всім сьогодні.
- Добре. - Дякую.
Нема за що. Ходімо.
Щось поїмо? Тут є їжа.
- Привіт, як сам? Я Лен. - Я знаю, хто ти.
Я багато про тебе чув.
- Гаразд. - Ходи сюди.
Саро!
- Привіт, мамо. - Тут так круто. Не можу повірити.
- Ти теж маєш крутий вигляд. - Дякую.
Хотіла сказати, що Баззі не прийде,
бо досі відчуває деяке напруження.
Але я тут за нас обох.
Але не турбуйся, зі мною буде все гаразд.
- Добре. - Ходи сюди. Я тебе сфотографую.
Не треба цього. Можеш це прибрати?
Бо ми намагаємося від'єднатися від технологій. Жодних постів сьогодні.
Добре. Але в мене 126 підписників.
У тебе гарантовано будуть вподобайки.
- Ні, дякую. - Добре, як скажеш.
Стоянка вже заповнена?
Я не знаю, я скористалася таксі. А де тако?
- Тако немає, є пупуси. - А що таке пупуси?
Ракель, може, уже почнемо?
Уже так багато людей. А якщо вони підуть?
Ні, усі виглядають щасливими.
Трохи зачекаймо.
- Ти впевнена? Добре. - Боже мій.
- Добре. Ти згодна? - Так, згодна.
- А скільки чекатимемо? - Десь хвилин 16.
- Шістнадцять. Зрозуміла. - Добре?
Шістнадцять. Можу почекати 16 хвилин.
Саро.
Боже мій.
- Я гадала, що він не… - Я…
- Дідько. Добре. Я просто… - Так.
- Можеш просто… - Я зараз…
- Мамо. - Так.
- Привіт. Боже, ти маєш гарний вигляд. - Дякую.
Чому Джош тут? Я…
Це трохи незручно, через Ракель і все таке.
Ріта померла.
Боже мій. І ти взяла його сюди?
Так. Гадала, він може тут поспілкуватися.
Я йому порадила сюди прийти.
А ці тако такі смачні.
Вибач, але ти серйозно? Чому саме сьогодні?
Ракель уже починає божеволіти.
Добре, так, я знаю. Отже, що трапилося?
Джош усе розповість.
Привіт.
- Привіт. - Я вже чула.
- Мені шкода. - Так.
З тобою все гаразд? Може, тобі щось принести?
- Типу чого? - Ну, не знаю.
У нас є кавомашина. Може, хочеш еспресо?
Ні, усе гаразд. Дякую.
- Привіт. - Тут красиво.
- Ріта померла. - Що?
- Так.
Боже мій.
Дідько.
Що сталося?
- Вона впала з висоти в супермаркеті. - Хто впав із висоти?
- Ми не знаємо подробиць. - Мені треба піти до гостей.
- Що сталося? - Це нещасний випадок.
- Ріта померла. - Що?
Як це «впала з висоти в супермаркеті»?
Вона була у верхній частині ескалаторів.
Розумієте? А це був четвертий поверх. І вона впала.
Можливо, вона сама стрибнула.
- Синку. - Вона була на антидепресантах.
Вона казала, що змінила ліки. Я не знаю.
Бачите, що трапляється,
коли змінюєш ліки,
від цього виникає більше проблем, і люди накладають на себе руки.
Ми не знаємо, чи це самогубство.
- Але вона стрибнула… - Це не означає…
Може, вона впала. Ми не знаємо.
- Не чіпай його. - Я просто розмірковую.
Нехай він розмірковує.
Добре, гаразд.
Привіт.
Піду вип'ю кави.
Добре.
Ріта померла.
Може, пройдемося?
Добре.
А повне лайно те,
що, певно, я був останньою людиною, з ким вона розмовляла.
Я приходив до неї додому.
З нею було все добре.
Вона віддала мені записи пісень,
які я писав для неї в школі.
Саме цю касету.
У неї був гарний настрій.
Ти не міг нічого знати.
Це не твоя…
Я був останнім, хто її бачив.
Це все, що я збирався сказати.
Так, це дійсно, у біса, погано.
Несправедливо
вішати все на тебе після всього, що трапилося.
Боже мій, бідний Джош.
Отже, вона була дуже близька до родини.
Ні, взагалі-то, вона була частиною родини.
Це все складно.
Може, хтось бажає капучино?
«Кава Синай».
Я не можу це пити,
це суперечить моїм політичним поглядам.
Це ізраїльські боби.
- Добре. - Дідько.
Далі є ще багато смаколиків.
- Пригощайтеся. - Дякую.
Чудово. Дякую. Знаєш,
- я візьму собі орчату. - Я теж.
Добре, гаразд.
А можна мені пару цих тако?
Це пупуса. Це не тако.
Вибачте.
Хочу дещо прояснити, ви не п'єте еспресо,
бо цим ви можете підтримати державу Ізраїль.
Так і є.
Не хочу мати кров на своїх руках.
А що ви скажете про кров єврейських дітей?
Дякую. Вибачте?
У взводі мого двоюрідного брата загинув хлопець. Йому було 18.
Можна мені теж налити? Не роби цього, будь ласка.
Це трагедія, що країнам доводиться відправляти молодих людей
вмирати за несправедливість.
- «Несправедливість»? - Так.
Він захищав свою батьківщину.
А що скажете про батьківщину палестинців?
Дякую. Будь ласка…
Треба дивитися на світ ширше.
Гадаєте, Ізраїль має право на існування?
Це якесь дурне питання, така країна вже існує.
Євреїв століттями винищували.
А вони винищують лише трішки.
Читали про різанину в Сабрі та Шатілі?
Це було зроблено у відповідь
на вбивство Башира Жмаєля.
Так, після того як клятий Шарон розбомбив Бейрут.
Це вже застарілий аргумент.
Рош га-Шана, 1982 рік.
Почитайте декларацію Бальфура…
- Вибачте. - Не поспішайте.
- Почитайте… - Не треба мені…
А ви взагалі єврейка?
А як це стосується справи?
Я мав здогадатися. Це ж ідеальна ситуація. Пані…
- Не називайте мене «пані», пане. - Добре, добре.
Ваш антисіонізм дуже схожий на антисемітизм.
Ось бачите? Це наклеп.
- Просто пішли. - Це не дає
таким людям, як ви,
- вести нормальну розмову. - Це правда!
Ти просто кричиш.
Дідько! Цим людям бракує мізків,
- а ти злишся на мене? - Так.
Так, злюся. Цей захід влаштувала моя сестра.
У нас у родині щойно хтось помер,
а ти сперечаєшся з людьми про Ізраїль?
Це ж незнайомці. Ти що, ідіотка?
Так, Алі, я ідіотка.
Можна я тебе обійму зараз?
- Так. - Бо я відчуваю…
Добре. Мені дуже шкода, Джоше. Дуже шкода.
Так би й обіймав тебе все життя.
Продамо все й житимемо разом.
Зачекай. Не йди.
Я маю сьогодні поїхати по справах.
Мушу це зробити.
Маю доставити частину її попелу Колтону.
Маєш зробити це сьогодні?
Хочеш поїхати? Поїдеш зі мною?
Джоше.
- Це ж… - Любі гості, ми починаємо!
Подумай про це.
Це ж… Ти в порядку?
Привіт.
Підходьте ближче! Ще ближче! Усі!
Це щоб пам'ятати солодкість шабату
весь тиждень.
Можна передавати це по колу.
Ласкаво просимо. Шабат шалом.
Шабат шалом.
Хіба це не красиво?
Які прекрасні люди.
Хочу запросити кожного, коли йтиму колом,
трохи почекати та подивитися на відображення
свічки на ваших нігтях.
Відображення і тінь.
Равини кажуть нам,
що існує 36 людей,
чия праведність підтримує світ,
їх називають ламедвовниками.
Отже, якщо ви читали Тору,
то знаєте, що Бог один раз уже знищував світ, так?
Ной і його ковчег? Пригадуєте?
Отже, ці 36 людей — це наша страховка,
що цього не станеться знову, розумієте?
Отже, хто ці 36 людей?
Хочу, щоб ви поклали руку на плече
людини, яка стоїть поруч, і підійшли дуже близько одне до одного,
щоб ми всі зробили єдине коло.
Ми всі дуже близько?
Так?
Хто ці 36 людей?
Ми не знаємо.
Навіть ці 36 людей не знають.
Отже, який ми можемо винести урок?
А наш урок у тому, що треба ставитися одне до одного
так, наче кожен з нас обраний.
Або хто знає?
Може, ви зараз стоїте біля обраного.
Якщо це може бути будь-хто, то це ти, Саро.
- Усе просто чарівно. - Добре, зараз вечір суботи.
Шабат закінчується.
Ось-ось і ми залишимо світ святого,
і почнеться звичайний тиждень.
Але перш ніж ми погасимо свічку,
поки ж є кілька проблисків святості,
які залишаються нам сьогодні,
я запрошую охочих, які відчувають благословення,
вийти сюди та поділитися ним із нами.
Я вийду.
Метелики-монархи тут,
вони відзначають середину своєї епічної міграції
з Канади до джунглів Мексики.
Я думаю зараз про пандемію бездомності.
Усередині міста та…
Людоньки, я вже сім місяців не п'ю.
Мене звати Лен, не бийте мене, але я не єврей.
Я цікавлюся євреями, якщо можна так сказати.
Я дуже радий бути тут.
І зараз відчуваю дещо особливе.
І мені добре.
Усі такі доброзичливі й милі та...
Вам усім дуже пощастило.
- Дякую, що запросили. - Дякую.
Хтось ще хоче?
Добре, я піду.
- Не проти? - Авжеж, ні.
Мій син втратив свою найкращу подругу на цьому тижні.
Дехто з нас щойно почув про це,
ми всі дещо шоковані.
Її звали Ріта Гольт.
Равинко, я знаю, що зазвичай так Хавдалу не проводять,
але якщо ви не проти, я хотіла б запропонувати кадіш на її честь.
Але зараз не дуже слушна нагода…
ХІНЕНІ - Я тут
ОБЕРЕЖНО: ДІРКА
Я не очікувала, що мене це так зворушить.
Служба чи пропаганда?
Ти все ще зла на сіоністів?
Це застрягло в мене в голові.
Можна запалити купу свічок
у клятому спортзалі, але…
Боже мій!
Боже мій! З тобою все гаразд?
Хто вирив тут цю кляту яму?
- Витягни мене звідси. - Добре. Тримай.
- Це було чудово. - Дякую, мамо.
Коли наступного разу будемо це робити,
треба запросити всіх казкарів у спільноті.
Я вже готую невеличкий виступ,
який засновано на моєму бренді «До Шелл і назад».
Це таке шоу однієї жінки.
Мамо, ми не робитимемо твоє шоу однієї жінки.
Я ще навіть нічого не сказала.
- Просто вислухай мене. - Ми навіть ще не знаємо,
чи будемо робити щось таке ще раз…
Авжеж, ми будемо таке робити.
- Хоча б влаштуйте мені прослуховування. - Боже мій.
Святі небеса! Добре, мамо, буде в тебе прослуховування.
Це все, що я хотіла почути.
- Добре. - Люблю тебе.
- Тебе теж люблю, равинко. - Бувай, Шеллі.
Приємно було побачитися.
У тебе досі щось у зубах.
Усе гаразд. Заберу це в машину.
Що? Авжеж, ми ще раз це зробимо.
Будуть заворушення, якщо ми цього не зробимо знову.
Добре, я знайшла прострочені м'язові релаксанти сестри
й матин алпразолам.
- Чудово. - Ось тримай.
Я візьму це. Склянка впаде, якщо тут залишити.
Дідько, мені так сподобалося, що ми написали сьогодні разом.
Невже? Я не знаю.
Твої рядки сподобалися мені набагато більше за мої.
Мені подобається, як ми разом це читаємо.
Але, якщо відверто, мала, мені…
мені просто подобається на тебе дивитися.
Можна багато чого побачити в тобі, Алі Пфеферман.
Так мене звати.
Я бачу всю тебе, Алі Пфеферман.
Ти змусила мене розкритися і сказати це.
- Сказати про те, що між нами. - Тобі треба розслабитися і відпочити.
Поговоримо про це пізніше.
Правда в тому, що я боюся власних емоцій.
Вони мене лякають.
Я закохана в тебе.
Творчий керівник Юрій Лаховський моцій.