Poftim.
Cred că am terminat.
Să auzim.
Mai bine citim fiecare replicile celeilalte.
Tu începi.
Bine.
„Orice se întâmplă,
mi-e foame și mă gândesc la tine.”
„E o pată de lumină deasupra genunchiului meu.
Seamănă cu lumea.”
„Pozele cu mâncare din restaurante mă deprimă.
Nu fiindcă-s de prost gust, ci fiindcă-s inutile.”
„Mintea mea revine mereu
la poza pe care mi-ai dat-o.”
„Sunt neajutorată.
Mă grăbesc să corectez N-ul.
Cu ce vă pot ajuta?”
„Obișnuiam să mă gândesc
la ideea de a nu trebui să repar nimic.”
„Culoarea asta se leagă de culoarea aia.
Valurile se sparg.”
Cărțile pe față
- Joshie? - Sunt jos.
Bună. Ce este?
A murit Rita.
Cum s-a întâmplat?
S-a dus ieri la mall și s-a împiedicat.
Era pe scările rulante, la etajul patru,
și a căzut.
Ai mai spus cuiva?
Sunt onorată că mi-ai spus mie prima.
Nu e o onoare.
E doar o informație pe care trebuie s-o știi.
Doamne!
Ce vrei să faci?
Îi organizezi o comemorare?
Nu avea familie,
așa că sora ei îi va duce cenușa la Fresno.
Vrea să duc și eu
o parte din cenușă lui Colton.
E o idee bună? O să faci asta?
El e creștin.
Și poate că a fost sinucidere,
așa că nu știu.
N-ai zis „sinucidere”.
Ai zis că s-a împiedicat sau a căzut. N-ai zis cum.
Nu știu.
Doamne!
Știai că făceam sex pe atunci?
Scuze, poftim?
Știai că eu și Rita
făceam sex pe atunci?
Nu.
Până la sarcină,
mama ta și cu mine am crezut
că o plătim ca să-ți fie cea mai bun prietenă.
E o porcărie.
Așa e.
Ești sigură că așa se umflă?
Nu știu. Cred că... Așa scria.
Nu știu ce mă fac.
Nu pot umfla nici măcar unul și am 500.
Bine. Cum se face, îl iei și gata?
Încerci să bagi aer, apoi îl închizi.
Parcă e ceremonia de deschidere a Olimpiadei.
Nu contează.
- N-o să vină nimeni. - De ce nu...
Au răspuns mulți,
dar pe Facebook,
așa că nu poți avea încredere, înțelegi?
Fiindcă ei doar spun: „Da.”
Dar nu vorbesc serios.
Ar trebui să aibă o categorie de genul:
„Am spus da, dar probabil nu voi veni.”
- Da. - Habar nu am.
„Vin, dar s-ar putea să nu vin”?
Da. Să nu uit să iau brichetele,
alea mari de grătar, fiindcă am multe lumânări.
Am vreo mie de lumânări.
Ești așa de drăgălașă!
Da? Parcă merge.
Ții minte cum erai înainte de nașterea lui Zacky?
Erai îngrijorată și voiai să fie totul perfect.
Planificai totul.
Erai drăguță, ca un Mussolini prenatal.
Dacă nu vine nimeni, o să vin eu.
Consideră
că ți-am confirmat oficial.
Voi veni.
Parcă aveai treabă cu Una.
Am treabă cu Una,
dar pot amâna.
Ce facem cu casa asta?
Habar n-am.
Tammy a făcut eforturi să zăpăcească tot.
Nici nu țin minte ce era aici.
Peretele cu ponei?
Raftul acela mare, frumos, de neînlocuit,
unde țineam discuri și cărți.
Acum parcă e bucătărie de restaurant.
Îmi pare rău că am fost un părinte de rahat.
O clipă.
Ce cauți?
- Ține asta. - De ce?
Cred că ar trebui să chemăm pe cineva.
Demolarea e ceva serios. Bărbații evrei nu fac așa ceva.
Eu sunt femeie evreică, Joshie.
Și evreicele fac ce vor.
Nu. Pune-l așa.
- Așa. - Serios.
Bun.
Așa da!
ȘCOALA ELEMENTARĂ FRUNZA DE STEJAR
Pune-le în mijloc acolo.
Poți să le faci loc?
Cred că avem destule flori aici.
Bună, Sarah.
Bună.
- Unde sunt... - Mai avem puțin.
Am hotărât să servim papusas.
Evenimentul se numește Tacos con Tora. „Tacos.”
Da, înțeleg.
Tu ai propus asta.
- Am scris și pe afișe. - Da.
- Nu e mare lucru. - Bine.
Tipul cu tacos era prea scump.
Iar asta e firma unei femei, consider că e fantastic!
I-am putea spune
- ...„Papusas con psalmi”. - Grozav.
Ce sexy!
Ai văzut groapa de afară? Mă duc să pun o pancartă.
Nu vreau să-și rupă cineva piciorul.
Pui o pancartă pe gaura asta?
Termină.
Ia te uită...
Vă ocupați deja de asta! Mulțumesc.
Ce înseamnă?
Înseamnă „atenție, groapă” în ebraică.
Ce-ar fi să scriem și traducerea,
că poate nu înțeleg toți?
- Sigur. - Ce isteață ești!
Uite. Oameni.
- Bine ați venit. Șabat șalom. - Bună.
Îi rugăm pe toți să se deconecteze de la tehnologie.
- Bine. - Lăsați-le aici.
VĂ RUGĂM DECONECTAȚI-VĂ
Mulțumesc. Șabat șalom.
Șabat șalom. Mulțumesc. O să avem grijă.
- Distracție plăcută. - Mulțumesc.
Doriți să vă deconectați, dle?
- Nu-ți dau telefonul. - Bine.
O seară plăcută.
Bunico!
Bună!
Mulțumesc. Unde e tata?
- Bună, bunico. Ce mai faci? - Bună. Cum merge?
- Arăți minunat. - Mulțumesc.
Nu e tare? Ia uită-te.
Da. Unde e Sarah?
Sunteți părintele lui Sarah, nu?
- Da. Cum merge? - Sunt Duvid, noul cantor.
Duvid, cum merge?
- Îmi pare bine. - Și mie.
Toți sunt bineveniți aici.
- Bine. - Mulțumesc.
Cu plăcere. Hai.
Mâncăm? Văd mâncare.
- Cum merge? Len. - Știu cine ești.
Am auzit despre tine.
- Bine. - Vino încoace.
Sarey!
- Bună, mamă. - E uluitor. Incredibil!
- Și tu ești superbă. - Mulțumesc.
Voiam să-ți spun că Buzzy n-a venit
fiindcă simte că situația e complicată încă.
Eu sunt reprezentanta amândurora.
Nu-ți face griji, mă descurc.
- Bine. - Stai să-ți fac o poză.
Poți să lași aia deoparte?
Încercăm să ne deconectăm. Nu postăm azi.
Bine. Dar am 126 de urmăritori.
Ai primi sigur câteva aprecieri.
- Nu, mulțumesc. - Bine, dacă zici tu.
S-a umplut parcarea?
Nu știu. Am venit cu o aplicație. Unde sunt tacos?
- Nu-s tacos, ci papusas. - Ce e o papusa?
Raquel, ar trebui să începem.
Sunt multe persoane, dacă pleacă?
Nu, toți se simt bine.
Mai lasă-i să se dezghețe.
- Sigur? Bine. - Aoleu!
- Bun. - E bine.
- Cât să-i las? - Vreo 16 minute.
- Șaisprezece. Da. - Bine?
Șaisprezece. Pot aștepta.
Sarah.
Doamne...
- Credeam că o să... - Eu...
- La naiba. O să... - Da.
- De ce nu... - Iar eu...
- Mamă. - Da.
- Bună. Ce bine arăți! - Mulțumesc.
Ce caută Josh aici?
E cam ciudat, mai ales pentru Raquel.
A murit Rita.
Doamne! Și l-ai adus aici?
Da, mi-am zis că-i bine să fie între oameni.
L-am încurajat să vină.
Ce tacos delicioși!
Pe bune? De ce chiar în seara asta?
Raquel începe să intre în panică.
Da, știu. Ce s-a întâmplat?
O să-ți spună Josh.
Bună.
- Bună. - Am auzit.
- Îmi pare rău. - Da.
Te simți bine? Să-ți aduc ceva?
- Ce anume? - Nu știu.
Avem o cafetieră. Vrei un espresso?
Nu-mi trebuie, mulțumesc.
- Bună. - E frumos aici.
- A murit Rita. - Poftim?
- Ce? - Da.
Doamne!
La naiba!
Ce s-a întâmplat?
- A căzut de pe mall. - Cine a căzut de pe mall?
- Încă nu știm detaliile. - Trebuie să circul.
- Ce s-a întâmplat? - A fost un accident.
- A murit Rita. - Ce?
Ce înseamnă „a căzut de pe mall”?
Era în partea de sus a scărilor rulante.
La etajul al patrulea. A căzut.
Poate că a sărit.
- Copilul meu. - Lua antidepresive.
A zis că le schimbase. Nu știu.
Asta se întâmplă.
Dacă schimbi medicația,
ai probleme mai mari, iar lumea se sinucide.
Nu știm asta.
- Dar a sărit. - Nu...
Poate. Nu știm.
- Lasă-l în pace. - Mă gândeam.
Lasă-l pe el.
Bine.
Bună.
Mă duc să iau o cafea.
Bine.
A murit Rita.
Mergem la o plimbare?
Bine.
Partea tâmpită e
că sunt ultima persoană cu care a vorbit.
Eram la ea cu puțin înainte.
Se simțea bine.
Mi-a dat o casetă cu cântece
pe care i-am înregistrat-o în liceu.
Înțelegi, „caseta”.
Era bine dispusă.
Nu aveai de unde să știi.
Nu e...
Sunt ultima persoană care a văzut-o.
Doar atât spun.
E o porcărie.
Nu e drept
să te lase cu o asemenea povară.
Bietul Josh.
Ea era o apropiată a familiei?
Nu, practic, face parte din familie.
E complicat.
Pot să vă momesc cu un cappuccino?
„Cafea Sinai.”
Nu pot să beau,
e împotriva convingerilor mele politice.
E cafea israeliană.
- Bine. - La naiba.
Mai sunt și alte lucruri bune acolo.
- Serviți-vă. - Mersi.
Bine. Mulțumesc.
- Iau o horchata. - Și eu.
Bine.
Îmi dai și niște tacos?
E papusa. Nu taco.
Scuză-mă.
Fă-mă să înțeleg, nu bei espresso
fiindcă susține statul israelian?
Așa e.
Nu vreau să am mâinile pătate de sânge.
Și sângele copiilor evrei?
Mulțumesc. Poftim?
A murit cineva din plutonul vărului meu. Avea 18 ani.
Îmi dai și mie una? Te rog, nu face asta.
E o tragedie când o națiune își trimite tinerii să moară
pentru o cauză nedreaptă.
- „Nedreaptă”? - Da.
Ne proteja patria.
Și cum rămâne cu patria palestinienilor?
Mulțumesc. Te rog...
Puteți să vă deschideți puțin mințile?
Crezi că statul israelian are dreptul să existe?
Ce întrebare absurdă! Există deja.
Evreii au fost mereu masacrați.
Lasă că au masacrat și ei.
Ați auzit despre Sabra și Shatila?
A fost răzbunarea
pentru asasinarea lui Bashir Gemayel.
După ce Sharon a bombardat Beirutul.
E un argument învechit.
Rosh Hashana, 1982.
Citește Declarația Balfour...
- Scuze. - Nu te grăbi.
- Citește-o... - Nu...
Ești măcar evreică?
Ce legătură are asta?
Trebuia să-mi dau seama. E perfect, dră...
- Nu mă domnișori, dle. - Bine.
Antisionismul tău seamănă cu antisemitismul.
Vezi? Asta e o jignire.
- Vino. - Asta-i împiedică
pe cei ca tine să poarte
- ...o conversație rațională. - Așa e!
Strigi. Țipi.
La naiba! Oamenii ăștia sunt iraționali,
- ...dar te superi pe mine? - Da.
Da. E evenimentul surorii mele.
Avem un deces în familie,
iar tu te cerți cu lumea pentru Israel?
Cu străini? Ești proastă?
Da, Ali, sunt proastă.
Pot să te îmbrățișez?
- Da. - Simt că...
Îmi pare foarte rău, Josh.
Aș putea trăi în îmbrățișarea asta.
Aș vinde tot și m-aș muta aici.
Stai puțin.
Poate plec la drum deseară.
Trebuie.
Mă duc să-i duc o parte din cenușă lui Colton.
În seara asta?
Vrei să vii cu mine?
Josh.
- E... - Oameni buni, începem!
Gândește-te.
Doar că... Te simți bine?
Bună.
Veniți mai aproape cu toții.
Asta e ca să ne amintim de dulceața șabatului
în timpul săptămânii.
Dați-o mai departe.
Bine ați venit. Șabat șalom.
Șabat șalom.
Nu-i așa că e frumos?
Ce grup frumos!
Vreau să vă rog, când trec pe la voi,
să vă uitați la reflexia
lumânării pe unghiile voastre.
Reflexie și umbră.
Rabinii ne spun
că există 36 de persoane
a căror moralitate salvează lumea,
care se numesc Lamed-Vavnik.
Dacă ați citit Tora,
știți că Dumnezeu a distrus lumea o dată.
Noe și arca lui. Țineți minte?
Aceste 36 de persoane sunt ca o poliță de asigurare
că nu se va mai întâmpla așa ceva.
Cine sunt aceste 36 de persoane?
Vreau să puneți mâna pe umărul
persoanei de lângă voi, să vă apropiați,
ca să formăm un cerc.
V-ați apropiat?
Bine.
Cine sunt cei 36?
Nu știm.
Nici măcar cei 36 nu știu.
Care e morala de aici?
Morala este să ne tratăm unii pe alții
ca și cum am fi unul dintre ei.
Cine știe?
Poate chiar acum stați lângă unul dintre ei.
Dacă e cineva, tu ești, Sarah.
- E magic! - E sâmbătă seara.
Se termină șabatul.
Părăsim lumea celor sfinte
și intrăm în restul săptămânii.
Înainte de a stinge lumânarea,
cât încă mai e puțină sfințenie
în ziua aceasta,
vreau să-i invit pe cei care au vești bune
să ni le împărtășească.
Încep eu.
Au sosit fluturii monarh,
care se află la mijlocul migrației lor epice
din Canada până în junglele Mexicului.
Eu mă gândesc la pandemia de oameni fără adăpost.
În cartierele sărace...
Nu am mai băut de șapte luni.
Eu sunt Len. Nu mă dați afară, nu sunt evreu.
Sunt curios despre evrei.
Mă bucur să fiu aici.
E o senzație specială.
Și e foarte frumos.
Simt că-s binevenit, simt căldura și...
Voi sunteți norocoși.
- Mulțumesc că m-ați primit. - Mulțumim.
Altcineva?
Eu.
- Îmi dai voie? - Sigur.
Fiul meu și-a pierdut cea mai bună prietenă săptămâna asta.
Noi am auzit abia azi
și suntem șocați.
Se numea Rita Holt.
Rabbi, știu că nu se procedează așa la Havdala,
dar, dacă nu te superi, aș vrea să spun un kadiș pentru ea.
Nu e momentul potrivit...
HINENI Iată-mă
ATENȚIE: GROAPĂ
Nu mă așteptam să fiu așa de emoționată.
De ceremonie sau de propagandă?
Încă mai ești supărată pe sioniști?
Mi-a rămas în gât.
Poți să aprinzi lumânări
într-o sală de sport de rahat...
Doamne!
Ai pățit ceva?
Cine a pus groapa aici?
- Scoate-mă de aici. - Bine.
- A fost minunat. - Mulțumesc, mamă.
Data viitoare când facem asta,
să invităm povestitorii din comunitate.
Am și eu o prelegere
bazată pe marca mea, „La Shell și înapoi”.
E un spectacol individual...
Mamă, nu facem spectacolul tău.
Încă nu ți-am spus nimic.
- Măcar ascultă-mă. - Nici nu știm
dacă mai facem așa ceva, deci...
Sigur c-o s-o mai facem.
- Lasă-mă să dau probă. - Doamne!
Iisuse! Bine, mamă, dă probă.
Asta voiam să aud.
- Bine. - Te iubesc.
- Și pe tine, Rabbi. - Pa.
Mi-a părut bine.
Ai ceva în dinți.
Nu-i nimic. Mi-l scot în mașină.
Ce e? Sigur c-o s-o mai facem.
O să fie o răscoală dacă n-o facem.
Am găsit crema expirată de relaxare musculară a surorii mele
și Xanaxul Matei.
- Perfect. - Poftim.
Îl iau eu. Cade dacă rămâne aici.
Îmi place ce am scris azi.
Serios? Nu prea știu.
Versurile tale sunt mai bune ca ale mele.
Îmi place cum sună împreună.
Sincer, eu...
Îmi place să te văd.
E mult de văzut la tine, Ali Pfefferman.
Așa mă cheamă.
Eu te văd toată, Ali Pfefferman.
Mă faci să recunosc și să-i dau un nume.
- Un nume pentru relația noastră. - Odihnește-te.
Vorbim mai târziu.
Adevărul e că mă tem de emoțiile mele.
Mă sperie.
Sunt îndrăgostită de tine.
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru
redactor Cristian Draghici itru