Ходімо в ліс
І потечемо на гілку
Дивись, ось барабанне коло
Можемо приєднатися
Ходімо до багаття?
Підсмажимо соєві хот-доги
Може, якісь тітки в наметі Наллють нам пива
Ми лесбіянки в лісі
Знаєш лісову фею? Ти знаєш, моє слово лякає
Німфи, феї, відьми Й жодного члена в окрузі
Сестри кохатимуться всю ніч
Так, лесбіянки в лісі
- Ласкаво просимо додому, сестри. - Дякую.
ОЧЕВИДНЕ
1 СІЧНЯ 1994 РОКУ
Вони мають майстер-клас із виготовлення тампонів?
Так, і приходити треба раніше.
Дивись, особа, на ім'я Шаман Ревучий Ведмідь
організує «коло намірів».
Це може бути цікаво. Маю багато намірів.
- Наприклад? - Дихати.
Знайти тут якесь бісове благоговіння.
Ревучий Ведмідь чекає на тебе поруч із «Духовним тіпі».
Ми пройшли повз тіпі.
Починається.
Біотуалети. Написано, це біотуалети.
- Я думала, це майстер-клас. - Знаєш, що тобі потрібно?
Тобі потрібний майстер-клас із читання каталогу майстер-класів.
Мені це потрібно?
Не кажи мамі.
Не варто казати їй, що ми приїхали.
- Вона б нас убила. - З нею все добре.
Поруч із «Терапією крику» є «Освітній сад».
Очищає халупу від павутиння
Пухирчаста рука на держаку лопати
Я копаю занадто глибоко, як завжди
Подивися на моє обличчя на поверхні
Я наче Нарцис
Темна безодня порожнечі
Стоячи на краю потопаючої блакиті
Шукаю зелень за вухами
І навіть мій піт пахне чистотою
Очам моїм боляче від сліпучого білого
Треба вибиратися з ліжка Узяти молоток і цвях
Навчитися працювати руками
А не лише головою Я ніби у в'язниці
Тепер я знаю, що камера не побільшає
З підборіддям у руці та в задумливій позі
Якщо хочеш троянду, доглядай за землею
Моє життя — частина життя світу
Здається, я менше рухаюся
Коли згадую Що я маленька дівчинка у цьому світі
Яка нічого не може зробити
Що? Я навіть не розумію, що їм.
Горіховий рулет.
Однаково незрозуміло. Це м'ясо? Це…
- Горіхи? - Це картон у підливі.
Мені подобається.
Гаразд. Подивлюся, що там робить Шаман Плачучий Ведмідь,
якщо ви не заперечуєте.
Ні, я піду. Хочу подивитись, як Леслі читає вірші.
Б'юся об заклад, тебе не вірші її цікавлять.
- Усе гаразд? - З тобою все добре?
Я просто відпочину.
- Впевнена? Гаразд. - Усе добре.
Бувай.
Вони так милі.
Так, я рік тому купила такі самі.
- Вони із сови. - Ці? Із сови?
Сову ні із чим не сплутати.
Вибачте. Привіт. Вибачте, що відволікаю.
Скільки за совині?
Усі хижі птахи по 50.
- Усі хижі птахи? - Так.
Не знаю, чи підходять вони мені за віком.
Ви не схожі на ту,
хто дозволяє людям зневажати себе.
Правда?
- Як вас звати? - Вікі.
- Я Мора. Приємно познайомитися. - Привіт, Мора.
- Як справи? - Добре.
- Добре проводиш час? - Так. Окрім горіхового рулету.
Над ним варто попрацювати.
- Боже мій. - Так, я знаю.
Цей фестиваль славиться не кухнею.
- Ні, але тут чудово. - Тут приємно.
Тут можна забути про турботи.
Так. Що ти намагаєшся забути?
У мене крамниця «Пастка» в Ларчмонті.
Я знаю «Пастку».
- Ти торгуєш молочними продуктами. - Так.
Це чудово.
А ти? Уперше тут?
Приїхала з дітьми.
Тобто, так, уперше.
Це прекрасно.
Можна поставити питання?
Ти транс?
- Так. - Це прекрасно.
- Дякую. - Так, круто,
що тобі начхати на місцеві правила.
Ти маєш бути з народження жінкою і такі нісенітниці.
- Тут такі правила? - Так.
Але я вважаю, що трансжінки мають право бути тут.
Тому це чудово, що ти тут.
Вибачте. Було приємно познайомитися.
Не треба тікати.
РИНОК
Я була заручена
Із життям грому та сорому
Ми ніколи не будемо колишніми
Дні обертаються в ночі
А я все страждаю
Двом серцям страшно
Що прийде страждання
І я все ще страждаю
І я в чистилищі
«Я йшла, а вибачення сипалися,
я йшла, й обернулося дерево.
Ні, ключ на морському дні охоплений світлом.
Ми звикаємо до цього. Чим глибше ми опускаємось,
тим важче повернути цей ключ,
але все ж таки ми йдемо,
а там непроглядна темрява.
Ми надто звикли до світла.
Але в сірому смутку та на самоті
ми наче вдома, ми наче в сім'ї».
Так!
Дякую. Щиро дякую.
Дякую, що прийшли. Дякую.
- Привіт. - Привіт.
- Приємно познайомитися. - Мені теж.
- Як вас звати? - Джоан.
Джоан.
Красно дякую. Це було чудово.
- Тримайте. - Дякую.
Будь ласка.
- Привіт. - Привіт.
Це було… Це було неймовірно.
Дякую. Я рада, що тобі сподобалось.
Я тепер думаю, що всі мають стати поетами.
Ні, не варто всім людям писати вірші.
Я бачила, як Белла ходила тут зі своєю великою парасолькою.
Так, вона боїться, бо в її родині багато хто страждав
- від раку шкіри. - Зрозуміло.
Ми розійшлися.
Вибачте, я не знала.
Нічого страшного.
А де Сід?
Узагалі-то, ми теж розійшлися.
Я приїхала із сестрою і матою.
У нас дівчачий вихідний.
- Чорт. - Що таке?
Це була не найвдаліша ідея.
Чому?
Фестиваль заснований для жінок від народження.
І дехто не хоче бачити тут трансжінок.
- Серйозно? - Так.
Божевілля. Усі п'яні та розслаблені.
Ти здивуєшся.
Ці жінки терпіли цілий рік,
вони приїжджають сюди, й у них з'являється захисний рефлекс.
А потім вони плюються ненавистю.
Гадаю, мені треба піти та знайти її.
Можна й мені піти?
Так.
Пеґґі Ґордон
Моя люба
Прийди, розкажи мені
Про причину
Чому ти мене зневажаєш
Я така закохана
Саро?
Боже.
- Джоселін. - Привіт.
Що ти тут робиш?
- Я не знала, що ти… - Лесбіянка.
- Ні? Правда? - Так і є.
Ти знаєш Марлу Макфарлейн?
- У якої близнюки-третьокласники? - Так.
Так, ми обидві кинули чоловіків, щоб бути разом.
Серйозно? Виходить, я не одна така?
Це так чудово.
Що?
Можна я щось скажу тобі
і спробую трохи допомогти?
Добре.
Усім начхати, що ти робиш.
Ти думаєш, що всім цікаво, але їм начхати.
Люди ходять школою і думають
про розвезення дітей, їхні ігри з друзями, домашні завдання…
- Це обличчя. - Що?
Обличчя ображеної особи, з яким ти ходиш.
Ніхто не хоче його бачити.
Серйозно. Зміни вираз обличчя.
Так, гаразд.
Пробач себе. Усе добре.
Іди вперед.
Стій. Куди вона має прийти?
До «Прибульця». Там контрабандні хот-доги.
Гаразд.
Ти впевнена, що нам не варто її зачекати?
- Ні, запевняю тебе, з нею все гаразд. - Добре.
Ходімо.
Мато, ми в «Прибульці» — Алі
Заходь.
Ми на тебе чекали.
- Саме мене? - Так.
Заходь. Мені треба тебе помазати.
- Моя люба. Ні. - Вибачте.
Усе добре.
- Дякую. - Ти благословенна, дитино. Прошу.
Мене звуть Ешлі.
Я відома як Ревучий Ведмідь.
Хтось прийшов з особистих причин. Втрачене кохання.
Або щоб оплакати свою вбиту жіночність.
Когось я знаю зі своєї групи «Вдаримо по расизму».
Можете всі лягти? Ми вирушимо в подорож.
Ви можете відчути глибокі емоції.
Сміх.
Буває безконтрольний плач. Просто розслабтеся.
Хочете зайняти місце на килимку, аби ми почали?
Ми просто випустимо глибокі емоції.
Так, гадаю, це не той намет.
Добрий день. Я Шерлок, клоунеса та магиня.
Я можу запропонувати вам магічне шоу?
Тридцять доларів за годину. Двадцять — за 15 хвилин.
- Будь ласка, допоможіть. - Я ж сказала «ні».
Злюка.
«Я ж сказала "ні"».
Вітаю. Показати вам фокус із картою?
Ні, дякую.
- Чоловік серед нас! - Що відбувається?
Чоловік серед нас!
- Чоловік серед нас! - Що відбувається?
Так буває, коли приїжджають чоловіки. Вони прибувають,
тільки щоб забрати наше гівно, а ми говоримо: «Чоловік серед нас»,
щоб усі знали, що серед нас чоловік,
щоб ніхто не злякався і не хвилювався.
А з робітниками були проблеми?
Справа не в них.
Річ у тому, що вони чоловіки!
Чоловік серед нас!
- Чоловік серед нас! - Що за…
Чоловік серед нас!
- Я піду. - Чоловік серед нас!
Ви знаєте, де табір «Прибулець»?
Вибачте, ви знаєте, де табір «Прибулець»…
Алі! Саро!
Вибачте.
Я…
Це ви йшли зараз із дівчиною на повідкові?
Так. Це мій безсоромний песик. Це частина гри.
Частина гри?
Так.
Обмін енергією за взаємною згодою.
Рольові ігри?
Вам цікаво?
Алі!
Саро!
- Ми жалюгідні піщинки. - Ось знову.
Так, Зельда ненавидить, коли я поринаю у філософію.
Але сьогодні так приємно
бути просто жалюгідною піщинкою
в сім'ї, яку я обрала.
За те, що ми піщинки.
За піщинки!
Боже, я не почувалася абсолютно вільною
до свого першого літа тут, коли я гуляла голою в лісі
під повним місяцем.
Це правда. Тут так добре.
Так зручно. Жодних хижаків.
Окрім цих чортових комарів. Чорт.
Жахливо, що жінки в зовнішньому світі
весь час ходять у страху
бути зґвалтованою або скаліченою.
Боже. Мато, привіт.
- Вибачте. Привіт. - Привіт. Я так турбувалася за тебе.
- Привіт. - Привіт, люба. Я хочу піти.
- Що? - Хочу поїхати додому.
Ні. Що?
Хочу знайти Сару, і ми поїдемо.
- Ні. Прошу, послухай. - Прошу. Я поясню.
Я дуже п'яна.
- І вже пізно. - Будь ласка.
Це безпечне, гарне місце.
Це милі жінки. Я вже давно тут.
Просто сядь і випий пива.
Моро, йди до нас. Сідай.
- Привіт, Леслі. Я не… - Будь ласка. Усього одне пиво.
- Одне пиво. - Гаразд. Ось. Візьми моє.
Воно відкрите. Я принесу тобі стілець.
Одна з феміністок другої хвилі
скликала термінові збори в мерії,
тому що цього року табір «Садомазо» б'є всі рекорди.
Усі як із глузду з'їхали.
Бісові екстремісти.
Так, за нас, за екстремістів!
За останніх екстремістів, що залишилися.
Так. Тільки не починай, Сенді,
тому що Алі та Мора нічого не знали про правила фестивалю.
Леслі, а які правила фестивалю?
Вони дуже прості.
- Жінки з народження… - Не хочу бути грубою,
але що мають на увазі під «жінками від народження»?
Маються на увазі люди, народжені з вагіною та маткою.
Тобто, якщо тобі
видалили матку, ти не жінка?
Бінґо. Випливла тема видалення матки.
Годі тобі. Вона почала говорити про матку.
Я просто говорю, що наявність матки
не дає перепустки в це місце.
Слухай, я розчистила галявини, прибралася в лісі,
і все це з однією метою:
у нас, жінок, буде одне бісове безпечне місце у світі.
Ніхто у вас ліс не відбирає.
Просто мені здається, у мене також є право прийти.
Як у трансжінки.
Гадаю, це скоріше питання
- наготи та душі. - Питання наготи?
Багатьох тут злять пеніси.
- Чому? - Пеніс злить багатьох жінок.
Бо нас усіх ґвалтували.
- Усіх? - Не зовсім.
- Мене так. - Я тебе не ґвалтувала.
Це правда. Вона давно перестала ґвалтувати.
Бачите, ось що дивно:
уся розмова раптом зосередилася на тобі,
і ми всі хочемо, щоб ти почувалася комфортно.
Ви цього хочете?
- Так. - Щоб я почувалася комфортно?
- Ми намагаємося пояснити тобі. - Мені начхати на твій пеніс.
- Мова йде про привілеї. - Які ще привілеї?
Я стільки болю натерпілася за те, що ви називаєте привілеєм.
Не плутай свій біль із привілеєм.
І в Берклі ти це чудово довів.
Так, навіть якщо ти страждала в душі,
а так і було,
ти користувалася правами чоловіка,
і ти мала свій дім.
І матері довелося піти з нього.
Так ось у чому річ? Будинок? Мати?
- Ні. - Я йду. Мені треба йти.
- Справа не в матері та будинку. - Я йду.
- Слухай… - Це нісенітниця.
Нісенітниця про привілеї.
Ти залишишся тут зі своєю маткою чи підеш зі мною?
- Алі вже доросла. - Нічого собі.
- Махання пальцем. - Так.
Я все пам'ятаю.
Вибач.
Чорт.
Мато!
Саро! Люба, мені треба йти.
Саро!
Так.
Мато!
Дідька лисого.
- Потрібна допомога? - Що?
- Я можу допомогти? - Ні.
- Не відкривається? - Іди. Зі мною все гаразд.
Чоловік серед нас!
Чоловік залишає цю феміністську діру!
Дякую за доброту.
І пішли до біса!
Я хочу тебе більше
Ніж потребую тебе
А ти так сильно потрібна мені
Чи повернешся ти?
Я чекаю
Я давно не бачила снів
Я не могла спати
Ти повернешся?
Я чекаю
Ти повернешся?
Я чекаю
Я хочу тебе більше, ніж потребую тебе
А ти так сильно потрібна мені
Ти повернешся?
- Привіт. - Привіт.
Це Вікі. Залазь.
Я чекаю