На мою думку, дітям потрібне постійне місце проживання.
Це краще за все.
Згоден. Так.
Якщо кататися туди-сюди з Пелісейдс до Лос-Феліса,
у дітей можуть розвинутися серйозні психологічні відхилення.
На кшталт посттравматичного розладу.
Елла тепер усе життя буде боятися весіль. Завдяки вам обом.
Закарі та Елла залишаться в Лос-Фелісі,
а ви будете по черзі з ними жити.
Саро, рекомендую винаймати неподалік квартиру.
Деякі пари мають квартиру, де живуть по черзі.
Цього не буде. Нізащо.
Я рекомендую графік два-два-три.
Через дорогу є цілодобовий фітнес-центр.
Понеділок та вівторок — із Сарою. Середа, четвер — з Леном.
П'ятниця, субота, неділя — по черзі.
Будинок у Лос-Фелісі тепер належить вашим дітям.
Закарі та Елла заслуговують на нормальне життя.
Досить хаосу.
ОЧЕВИДНЕ
1 СІЧНЯ 1994 РОКУ
Якщо подивитися на небо,
ми побачимо не нинішній Всесвіт,
а те, яким він був сотні, тисячі, мільйони років тому.
Бурхливе минуле кожної зорі,
що посилала фотони в космос,
є ключем до таємниці нашого походження.
Те, що ви бачите, — це минуле.
Господи!
Хутко!
Мені не можна зменшувати пульс.
- А як тобі цей? - Ні.
- Може, цей? - А може, чорно-білий?
Схоже на костюм для аеробіки?
- Ні. - Ні?
Ні, дуже гарний, тільки сандалі підібрати.
Господи, на вечірках однаково ніхто не плаває. Ти мені допоможеш?
- Я не можу… - Я спішу на допомогу.
Усе добре.
Не хвилюйся. Ти будеш красунею.
Ось цей нічого.
- Вітаю. - Пані Пі!
Так.
У вас немає дозволу на встановлення контейнера?
Ні, а що?
Розалі Роллман поскаржилася на нього
до житлової ради.
Розалі хай цілує мене в дупу.
А про свій ставок вона не згадувала?
Ось що я думаю про її клятий смердючий ставок.
Висушити його до біса.
Рада, що тримаєте себе у формі.
Наче нам всюди потрібне качине й гусяче лайно.
Розалі Роллман!
Я приберу контейнер. Добре?
Не хочу, щоб ти була вигнанцем.
Нічого страшного.
Я однаково через нього волоцюгою почуваюся.
Ти нікуди нічого не повезеш.
Ти мені подобаєшся тут зі своїм контейнером.
Іди сюди.
- Привіт. - Стільки часу минуло.
- Привіт. - Привіт.
Проходила повз?
Так, проходила повз і вирішила зайти.
Ну що ж, проходь.
Гарна зачіска.
Що ж, дякую.
- Дуже цікава коса. - Ясно.
Приєдналася до полігамного культу нової хвилі?
Ніби «Панківська домівка в прерії»?
Чому я про це не подумала?
А ще схоже на наживку для риби.
Задня частина.
Як у «Там, де тече ріка».
Закинемо тебе у воду, наче вудку, і рибу ловитимемо.
Закінчила?
- Ще ні. - Уперед.
Ще можна натягнути бадмінтонну сітку
і гратися твоєю головою як воланом.
Ти мою голову воланом назвала?
- Так. Симпатично. - Дякую.
Із цього кута.
- Може, годі знущатися? - Нізащо.
- Хіба ти не за цим прийшла? - Може, і так.
А ще я хотіла сказати, що мені дуже прикро,
і напроситися назад до тебе в друзі.
Я приймаю тебе назад у друзі.
Дружімо знову.
Так. Май на увазі.
До мене ввечері прийдуть гості.
Пограємо в «Мафію», обдовбаємося до чортиків. Жартую.
Хочеш прийти?
- Розкажіть про Даніеллу. - Вона працює, не покладаючи рук.
Вона як права рука гендиректора.
Її взяли простим адміністратором, і…
Лео Каррільйо?
Що?
Пляж Лео Каррільйо?
- Ти казав, що йдеш плавати. - А, пляж.
- Ти раніше туди ходив. - Ясно.
Ні, це вечірка біля басейну.
- Біля басейну. - Біля басейну.
Робітнича вечірка.
- Я дебютую з новою групою. - Йому сподобається.
- Колтоне! - Так.
- Ну що, готовий? - Так. Вибач.
- Ну що, погнали? - Так.
- Поцілуй маму. - Бувай.
- Веселіться. - Добре.
Я хотів поговорити.
Хочу жити в Лос-Анджелесі до випуску.
- Справді? - Так.
А Ріта і твої батьки не заперечують?
Батьки цілком згодні.
І це була ідея Ріти.
Вона каже, що хоче надолужити втрачене.
- Ясно. - Усім привіт!
- Привіт, Колтоне. - Привіт.
Бачу, ти в плавках. Готовий до вечірки?
- Так. - Так.
Сідай попереду. Твої довгі ноги позаду не помістяться.
- Іди. - Ні, я вмощуся.
- Не хвилюйтеся. - Я наполягаю!
- Так, уперед! - Іди сюди!
- Точно? Мені ніяково. - Сідай.
- Годі! - Сідай у машину!
Знаєш що? Він хоче залишитися в Лос-Анджелесі
до кінця навчального року.
Отакої! А Ріта не заперечує?
- Чи вона сама… - То була її ідея.
Треба ж!
- Гарна машина. - Так.
Ну що, готові?
- Нормально? - Прекрасно!
Маєш чудові груди!
- Ні. - Я їх не бачила.
- Я їх не надягала. - Ти їх наділа!
- Можна взяти більший розмір. - Звісно.
- Бо я висока. - Так.
- Цілком. - Тут у мене жахіття.
- У всіх так. - І я качаюся.
Це шкіра, її не підтягнеш.
- Непогано? - Куди краще.
- Волосся зібрати? - Матимеш чарівний вигляд.
Макіяж міг би відвернути увагу від…
Я залишу так.
Тобі щось потрібно?
Передай мій лосьйон.
Унизу під раковиною.
- Пам'ятаєш цей лосьйон? - Він мені подобається.
Я допоможу…
Небагато, тільки небагато.
Я ж казала, холодний.
- Ну все. - Ми мали добрі часи.
- Дуже добрі. - Не завжди було погано.
Мені ні з ким не було так весело.
А свої рухи пальцями пам'ятаєш?
Ніхто так не вміє.
Та всі так можуть.
Ні, у тебе талант.
Як ми це називали?
Хві-хві, пум-пум.
Хвіть-хвіть…
- Не треба. - Покажи.
Хвіть-хвіть…
- Пум-пум. - Так.
- Задоволена? - Ні.
- Припини. Погане дівчисько.
Дуже погане дівчисько.
Як добре.
Господи, як добре.
Дозволь мені.
Добре.
Розслабся.
Боже!
О боже!
Усе добре?
- Твоя черга. - Не треба.
Іди сюди.
Не треба. Справді не хочу.
Заплющ очі.
А де всі?
Джош обіцяв не пускати їх у будинок,
щоб вони нічого не пошкодили.
Наприклад, очі —
потворним смаком Теммі Кешмен.
Дідько!
Яке жахіття.
Як я не помічала?
Мабуть, тому що з ліжка не вилізала.
Нічого собі!
Там Девід Ґеффен?
Тут уся нечисть Лос-Анджелеса.
Це вечірка.
- Ракель! - Знайшов?
- Ні, може, у пральній? - Добре.
Мої сестри тут!
Пробралися через чорний хід.
- Вони тут, ти маєш рацію. - Добре.
Інша річ. Така красуня.
І рятівниця!
Допоможіть скласти рушники.
Щоб не гірше, ніж у готелі.
- Ну, як ти? - Напрочуд нормально.
Наче в карцері.
Лист, який ти всім розіслала,
про те, що ви з Теммі розлучилися,
дуже зворушливий.
- Правда? - Ти вдало обрала слова.
- Дякую. - Ти забула про BCC.
- Справді? - Казав тобі, вкажи BCC.
Це непрофесійно.
Я взагалі не розумію всі ці CC і BC.
До речі, я казав, хто прийде?
Рут Бейдер Ґінзбурґ?
- Мама й мапа. - Кажеш так, ніби вони пара.
Що? Скажи, що це жарт.
Ні. А раптом у них щось вийде?
- Ні. - Ні, справді.
- Я просто сказав. - Весільний торт тут.
- Так! - Круто, правда?
- Я його дістану. - Ні.
- Він неймовірний. - Поставимо на стіл.
Їжа є. Жодних черствих тортів.
Тягни черствий торт.
Це найкраще, що було на весіллі.
- Привіт, як справи? - Яка я голодна.
- Усім привіт. - Привіт, люба, вітаю.
- Привіт. - Привіт.
Кажуть, тепер ви лесбіянки?
Я лише тимчасово живу з твоєю мамою,
бо із Шангрі-Ла вигнали всіх гомосексуалів.
Поки що не вирішила, як бути далі.
- Може, куплю дім. - Купиш?
Але ж цей будинок твій.
Чому не живеш тут?
Ні, цей дім більше не мій.
Ти зателефонувала дітям і розповіла про ванну?
Я нічого не казала!
Я говорила із Саймоном
і вирішила відвідати бабусю Роуз.
Хочеш зі мною? Ви давно не бачилися.
Так, бо мені заборонили її відвідувати.
Знаю, мені шкода.
Брайна мені нагрубіянила.
Вона завжди так зі мною.
Але хтозна, як довго бабуся
- ще буде з нами. - Може, недовго.
Нехай музика очистить ваші думки.
Це буквально востаннє,
коли вашу трійцю не переслідуватимуть шанувальники.
Чорт.
- Твій син має круте тіло. - Так, моє насіння.
Мій син — здоровань.
- Привіт. - Так.
Це першокласна яловичина.
- Це що, «Фассі Пусс»? - Що?
- Хто прийшов. - Хештег «Фассі».
- Марго з «ге»? - Так.
Аґнесс з двома «ес». Привіт, я Баррі.
- Привіт, ми ще не… - Б'янка.
- Просто Б'янка? - Так.
- Привіт. Як справи? - Дякую, що прийшов.
Я такий радий вас послухати.
Любий, намажся кремом від сонця, ти зовсім білий.
І так весь день мажусь.
Очевидно, це в мене від Ріти.
Я дивився відео про транслюдей,
і там була смішна пані. У плащі.
Це типово для трансів?
Ні, не зовсім.
Це радше типово для ютубу.
Гаразд. Дякую.
Колтоне!
- Мамо. - А це хто?
Скажу чесно, не думав, що ти прийдеш.
А як інакше?
Я чекаю, коли ти жбурнеш у мене стільцем.
- Я тому й прийшов. - Добре.
Кидатимеш у мене меблі при кожній зустрічі.
Лише надувними.
Слухай.
- Послухаєш дівчат? - Так.
Якщо сподобаються, пропоную альбом на твоєму лейблі.
Джоше, я аж завівся.
Поговоримо.
Але не йди, поки не послухаєш.
- Звісно, я залишусь. - Чудово.
А де твої діти?
Вони на Біг-Бір із Леном і Мелані.
Мабуть, зневоднені й всі в кліщах,
але я не можу про всіх дбати.
Хто подбає про мене? Тепер моя черга.
Я відпочиваю.
Знаєш, я веду курси оздоровчої Тори.
Якщо тобі стане цікаво…
- Приходь. Буду рада. - Хочеш випити?
Я вагітна.
Точно.
Привіт, люба!
Посидь зі мною. Іди сюди!
Елліоте, познайомся з Марго.
- Привіт. - Як справи?
Елліот — агент «Кепітал Рекордс».
- Привіт. - Привіт.
Виявляється, я люблю торти зі зірваних лесбійських весіль.
Поглянь на брата.
Джош у своєму царстві.
Усі ми ніби в казці.
А я гидкий троль, що пливе периметром
каламутного рову.
Навіщо ти це робиш?
Навіщо постійно себе принижуєш?
Це наче сон, чорт забирай!
Момент настав!
«Фассі Пусс»!
Червона брехня
Там дим і вогонь
Ти найбільший брехун
Хочу, щоб тебе не стало
Я бачила вдосталь
Твого брудного кохання
Тепер ти мусиш піти
Я просто хочу, щоб ти пішов
Я хочу побути на самоті
Твоя магія брудна
Ти розбив моє серце
Своїм чорним серцем
Твої чари розвіялися
А ти став пустим місцем
Яка ілюзія Я присягаюся, ти був там
Лише дим і дзеркала А всередині ти порожній
Вони дуже круті.
- Я знаю. - Ці дівчата
вартують купу грошей.
Яка ілюзія Я присягаюся, ти був там
Лише дим і дзеркала А всередині ти порожній
Голограма
Привіт.
Привіт, народ! Вам весело?
І Б'янка тут? Чудово!
Б'янка не пропустить вечірку.
Ти ж любиш вечірки?
- Без паніки. - Любиш вечірки.
- Зі мною все гаразд. - Теммі, йдемо в будинок.
- Усе добре. - Іди всередину.
Відвали, Джоше.
Відвали від мене!
- Народ. - Козел.
Усіх вітаю.
Я Теммі, якщо ви раптом не знаєте.
Я прийшла, бо маємо тут трохи…
- А що святкуємо? - Іди додому.
Люба, іди додому.
Не розумію, тут щось святкують,
а мене не запросили.
Ти п'яна? Ти 12 років не п'єш.
- Ти п'єш… - Що ж ми робимо?
Зайдемо всередину.
Витягнімо її звідси.
Що це за свято? Я не розумію, чому всім весело.
- Ми не мусимо… - Відпустіть!
Відпустіть мене! Геть від мене.
Забирайся.
Пішов ти.
Знаєш що, Саро?
Я чудова людина.
А ви всі чудовиська.
- Досить! - Ні!
Вона несповна розуму.
Наш весільний торт.
- Усе добре. - Це наш торт.
- Теммі… - Це наш торт.
Пам'ятаєш, як ми були в кондитерській
і перепробували 12 тортів?
Пам'ятаєш, як він нам сподобався?
- Заспокойся. - Наше весілля було минулого тижня.
Заспокойся.
- Я чудова людина. - Ще б пак.
У мене серце воїна!
- Так, звичайно! - Так!
А ти його розбила!
Ти зіпсувала мені життя!
І захотіла мене здихатися?
- Не дочекаєшся! - Добре.
- Дідька лисого! - Заспокойся.
Ви всі чекаєте.
Чекаєте, коли заткнуся,
щоб потім усім розповідати, яка я божевільна!
- Ніхто не… - А я не божевільна!
Це ви божевільні!
А мені боляче!
Я ваш біль!
Ні! Не треба.
От чорт!
- Ідіть усі до біса. - Підемо.
Усе гаразд. Зрозуміло?
Будь добра.
Попроси сестру відвезти маму додому.
Це треба припиняти.
Гаразд.
- А ти не можеш? - Ні.
Дивно, що весь час біля басейну
я не могла відірвати очей
від Колтона?
Він стояв один.
З хрестиком на шиї.
Мені хотілося його захистити.
Ти,
я,
наше дитя
і Колтон —
маємо жити в цьому будинку.
Це великий будинок.
І ми маємо великі почуття.
Гаразд.
- Тобі допомогти? - Я впораюся.
Я сама. Я сама впораюся.
Добре, пташечко…
Бувай, мамо. Люблю тебе.
Добре.
Гаразд.
Обережно з рукою.
На добраніч, пташечко.
- Привіт. - Привіт.
Я думала, ти не прийдеш.
Мені дуже захотілося на вечірку.
Ясно. Як ти?
- Пам'ятаєш Алі? - Так!
- Привіт. - Так.
Випиймо. Я так хочу випити!
Будьмо.
Ось тут.
Вона палить.
- Здається, вони хочуть підійти. - Обидва мої.
- Привіт, хлопці. - Як справи?
- Привіт, я Давіна. - Дуже приємно.
Це Мора.
- Потанцюймо? - Так, звичайно.
Ходімо!
А ти не підеш?
Точно?
Моро, нумо сюди!
Іди сюди!
Творчий керівник Юрій Лаховський бидва мої.