אתן נראות נהדר. -גם את, אימא.
בואו נראה את הגבירות האלה.
זה היה טוב. -יפה.
הכרתם את "הארט" לפני היום?
כן. -בטח.
יש לנו להיט בידיים.
טוב לראות אתכם. -אני אוהב את זה.
נשמור על פרופיל נמוך היום.
לא. אני רוצה לספר לכולם. זה בסדר?
בסדר.
נתראה בלוויה. -בסדר, טוב.
מה אתה עושה?
אלוהים! -אל תגידי כלום.
סקס.
טוב. -אלוהים!
חמוד.
טרנס-פרנט
אני באה. אני באה. -אלוהים.
אימא, מה הדברים האלה?
חרדל, ממתיק מלאכותי, מקלות בחישה.
אבל יש לי בבית. לא היית צריכה להביא.
על כל מקרה.
ג'יג'י! -דולי.
היי, ג'יג'י.
טוב, שבו. -קדימה, שבו. אנחנו נוסעים.
אנחנו נוסעים לראות את אד.
בקבר. -כן.
אלוהים, נראה לך שהבאת מספיק?
על כל מקרה, כמו שאמרתי. -את צוחקת עליי?
אלוהים. הזמנת את ריטה?
לא.
נראה שיש לה נער צעצוע חדש.
יש דברים שלא משתנים.
אני משתתפת בצערך, יקירה.
תודה. -את אמיצה מאוד.
נושאי ארון.
אחד מכל צד.
צריך עוד שניים.
זה בסדר, תמי, אני מסתדר. -לא, אני מסתדרת.
זה בסדר. אני מסתדר. -בסדר. לא, אתה רוצה...
את רוצה את זה? -אתה יודע מה? קח את זה.
1, 2, 3, הרם.
זה נראה כבד בשבילך. אני מסתדרת.
כן. תפסתי. תודה. זה טוב.
היום אנחנו נזכור את חייו של אד פסקוביץ',
שחי את חייו בהגינות, באדיבות ובכבוד.
אפילו כשבריאותו נפגעה,
הוא נותר חיובי להפליא,
ואני יודעת שאהב את משפחתו.
אז היום נחגוג את חייו.
הזמנת את סלט הכרוב?
כן, אימא.
את שני הסוגים? -אל תדאגי.
זה מורט?
מי זה?
את בסדר? -כן, אני בסדר.
אלוהים, לא התלוצצת. -לא. לא התלוצצתי.
שלום לכולם.
את בסדר? -כמובן.
קדימה.
כולם בוהים באבא עכשיו?
זה משנה?
להתראות, אד.
היי, אפשר לשאול אותך שאלה? -מה?
אני יכול להיקבר לידך וליד תמי אם תהיו יחד בסוף?
כמובן, אם אתה רוצה.
יש לך מגן דוד נוצץ.
תודה.
ממתי את בקטע של יהדות?
כבר זמן מה.
מי היה מאמין.
היי.
קראתי איפה שהוא
שזו מסורת יהודית עתיקה לגזור את העניבה בלוויה,
אבל אני לא ממש...
אני יכולה לעשות את זה.
בסדר.
תודה. -כן.
ג'וש אמר לך פעם שהוא אוהב אותך?
מכירה את זה שרוצח סדרתי רוצה לראות את זה בעיניים שלך?
את הידיעה שאת עומדת למות?
ג'וש רוצה לראות בעיניים שלך שאת אוהבת אותו,
שמעולם לא פגשת מישהו כמוהו.
מה שמטורף הוא שהוא סיפר לי על זה,
אבל זה עדיין התרחש.
הייתי עדיין האדם ההוא שמסתכל בו.
זה דפק את המוח. -טוב. זה...
בכל אופן...
לא באמת אכפת לי מזה.
העניין הוא ששיקרת לי.
יופי.
ששניכם שיקרתם לי יחד. -בסדר.
אז שאני אגיע לשבעה?
את לא מוכרחה.
טוב.
היי, דוד מורט. מה נשמע?
טוב לראות אותך. -יופי.
אתה בסדר? -כן.
היי, דוד מורט. -מורה.
דוד מוארה. היי.
תודה רבה. אני רוצה לומר שאני מבינה לגמרי.
יש ילד קטן בכיתה שלי
שסובל מאותה בעיה. -תיכנסי.
אז אם תצטרך לדבר...
היי. אתה מצד הכלה או החתן?
סליחה? -אני סתם צוחק. תיכנס.
תודה. -לך, לך.
תודה. -לך ושב.
ותסמס לאימא שלך ותגיד לה להגיע הנה.
אני לא רוצה שהיא תאחר. היא תמיד מאחרת.
זה שם. אראה לך את המטבח.
אני מצטערת. -אולי תירגעי, מותק?
תודה. כן. אני אירגע. -לן, מה נשמע?
איפה החרדל? אין מספיק חרדל שם בחוץ.
אין מספיק חרדל? שמתי חבית.
זה לא מספיק. -בסדר. קחי את החרדל שלך.
כולם אוהבים חרדל.
שימי את המכל כולו שם, אימא.
נכון. אשים שם את המכל כולו.
את בסדר?
כן, אני בסדר.
תגידי לי אם תראי חרדל.
תמחאו כפיים פעם אחת אם אתם שומעים אותי, חבר'ה.
מי ששומע שימחא כפיים פעמיים.
אלוהים. -בואו תתכנסו, חבר'ה.
שבו ונתחיל במופע.
רק רציתי לברך את כל מי שבא לטקס האשכבה, האזכרה של אד,
הידוע גם בכינוי "שבעה".
ותודה גם לכל מי שבא
והעיר על מה שעשינו לבית.
אני לא רוצה לגזול הרבה זמן,
לכן אתן את רשות הדיבור לאישה שמימיני.
מה שמך? -רות.
תרצי לחלוק איתנו זיכרון?
אד עשה את שלי מאושרת.
בהחלט.
לא הכרתי אותו טוב כל כך.
לא התראינו הרבה.
אני מצטערת, שלי. -זה בסדר.
תדלגו עליי.
אני טיפאני, אני יכולה לדבר?
אני יודעת שאני לא האדם הכי קרוב לאד,
אבל הכנתי משהו.
הסופר הפרסי רומי אמר,
"הר שומר הד עמוק בתוך עצמו."
סגור את הדלת.
אלוהים אדירים.
"דלגו, דלגו."
לא אני.
אין לי שום דבר טוב לומר על אד.
יש שם סיפור.
אסתר תמיד אמרה משהו. -יש סיפור שם.
אל תעצבנו את אסתר.
היא תזיין אתכם בטקס האזכרה.
"וכך אני נושאת את קולך."
אני חושבת שכולנו יכולים לומר שכך נשאנו את קולו של אד.
שמענו מאנשים כאן היום שהוא שכן נהדר.
הוא התחיל את המיחזור כאן.
הצבע הזה בסדר?
זה בסדר. -בסדר.
תודה.
זה טוב? -זה נהדר.
אז כן, תודה.
למה מכסים את המראות?
מה התנ"ך או התורה או מה שלא יהיה, אומרים על זה?
"מה שלא יהיה".
זה לא בתנ"ך. זו מסורת.
זה מסמל שחרור מיוהרה,
שחרור מהשכבה הנוספת שהיא הנראות שלנו.
ופשוט להיות אנחנו.
יש עוד אחת כאן. -נהדר. תודה.
זה נחמד.
אני יודעת כל כך מעט על יהדות, שזה עצוב.
הייתה לך חגיגת בת מצווה איומה?
לא הייתה לי בת מצווה.
הוריי הרשו לי לבטל אותה.
זה היה... -נורא?
התכוונתי לומר...
הורות איומה?
אנשים עושים טעויות ואחר כך צומחים.
מנקודת מבט חיצונית, אני חושבת שהמשפחה שלך מדהימה.
ואחיך מהמם.
אני הכי מאושרת בעולם.
אני יודעת שזה הרבה. אני מקווה שזה בסדר. אני...
כן. לא, כלומר...
אוי, לא. אני מרגישה
שיש משהו שאת לא מספרת לי.
אם זה נכון, בבקשה.
בבקשה, תספרי לי.
לדעתי, לג'וש יש...
יחסים דפוקים עם נשים.
והיו המון נשים.
כן. כן.
אני לא אומרת שהוא מכור לסקס או לאהבה או...
לא יודעת. אולי הוא מכור לאהבה.
כדאי שאתלה את זה.
אני מצטערת.
אלוהים, זה נראה יפה כל כך. אני זוכרת שקניתי את זה.
קניתי את זה במקום קטן באיסט וילג',
כשהיינו בניו יורק. אתה זוכר?
כן. -זה היה ממש נחמד.
אתה בסדר? אני יודעת שזה ממש מוזר.
אבל אני שמחה שאתה כאן.
תודה על שבאת.
זו הרגשה מוזרה להיות... מוחלף.
אתה לא מוחלף.
את לא מתגעגעת לדברים? -כן.
את מתגעגעת לזין שלי, אה?
לפעמים אני מתגעגעת לזין שלך. -לפעמים את מתגעגעת אליו.
מה, צעצועים? זה סתם פלסטיק.
הם לא כאלה נוראים.
יש התקדמות רבה...
נכון.
בתחום הדילדולוגיה. -נכון.
או מה שזה לא יהיה. -הם טובים מאוד.
יש צורות וגדלים שונים.
זה לא אותו דבר.
זה לא כמו זין חם, לוהט ופועם.
תמצצי לי את הזין. תמצצי את הזין המזוין שלי.
אלוהים.
רגע, רגע... -מה?
אני אוהב אותך.
רגע, רגע... -מה?
אני לא רוצה להיות סוד.
זה שאת מהמשפחה הזאת
לא אומר שאת צריכה להיות כמוהם.
דוד אד אהב לשחק גולף.
אני זוכר שפעם הוא הרביץ חבטה קצרה קטלנית.
הכי טובה שראיתי אי פעם.
נתגעגע אליו. -היי, איפה רקל?
אני לא יודעת.
אני יודעת שמגישים את הקינוחים עכשיו.
היא עוזבת.
הילדים אוהבים את המוצ'י.
ושמתי את המוצ'י במקפיא...
לאן את הולכת?
אני צריכה להגיע לעוד לוויה. יש לי הזמנה כפולה.
על מה את מדברת?
על מה את מדברת? תפסיקי לרוץ.
היי. למה את משקרת לי?
מה קרה? -אני לא משקרת.
היי. אני אוהב אותך.
אני רוצה להביא ילדים איתך. אני רוצה לעשות הכול איתך.
הייתי צריך לומר את זה קודם. אני אוהב אותך.
את מבינה?
אף פעם לא אהבתי אף אחת, בסדר?
בבקשה.
לך תזדיין.
מה?
היי, מה לעזאזל...
אלוהים.
מה קרה?
מה קרה? משהו קרה. -תניח לזה.
לא. מישהו אמר לך משהו?
זו סיד? היא אמרה לך משהו?
למה שסיד תגיד לי משהו?
ריטה.
ריטה אמרה לך משהו.
ג'וש. כמה יש?
כמה יש? מי עוד?
עם מי לעזאזל דיברת שם?
ריטה, סיד... איפה אני בזה?
למי אכפת? אני אוהב אותך!
אתה אומר את זה לכולן? שתוק!
לא! אני לא!
לעזאזל!
אמרת משהו לרקל? -מי זו רקל?
הרבה. -כן, כן.
אמרתי לה איזה טקס נהדר זה היה.
כן? זה הכול?
כי אני מרגיש שאת משקרת לי עכשיו.
זה באמת מה שאמרתי לה.
לפי הנימה שלך,
אני מניחה שהיא יותר מרבה אולי.
כן. -הכיבוש האחרון שלך?
היא לא כיבוש, בסדר?
היא אדם מדהים.
היא האדם הכי טוב שפגשתי.
תעשה לי טובה, ג'וש, בסדר?
היי. -זה קולטון.
קולטון. -כן. ג'וש.
אתה נהנה מהשבעה?
כן. זו הפעם הראשונה שלי.
יופי. אני מקווה שאתה נהנה.
יש חטיפי חמאת בוטנים שם.
אתה יכול להתכבד.
אולי אתה רוצה שאני...
אני יכולה... -לעשות מה?
אני לא יודע איך לומר את זה, אז פשוט אגיד את זה.
ריטה היא האם הביולוגית שלי.
אז אני מניח ש...
שזה הופך אותך ל... אבא שלי.
כן. הוא הבן שלנו.
היי, מותק!
מה קורה? -בואי.
מעגל הזיכרון נסגר. איפה את?
היי. -היי.
סליחה, שפכתי יין והייתי צריכה לנקות אותו.
את בסדר? -כן, הכול טוב.
בסדר, יופי. אז את חושבת שאנשים אוהבים את הבית?
אלוהים. אני חושבת שהם ממש...
אני יודעת. -זה מושלם לזה.
הוא תפקד נהדר באירוע.
תודה על... -כלומר, זה היה...
זה היה ממש יפה, מעגל הזיכרון.
אני מצטערת על שנאלצתי... -כן, אני יודעת.
אז את בסדר?
כן, בסדר גמור. מה?
היה לך כרגע מבט מוזר בפנים.
אני חושבת שאנחנו צריכות להתחתן.
מעבר לזה שאני מודה לכולכם על שהגעתם, אני...
אני רוצה לומר כמה אני אסירת תודה
על היחס הנפלא שלכם אליי במהלך הטרנסיות שחוויתי באחרונה.
בבית הספר היסודי וסטלייק הייתה גברת פיינטר,
ואני עמדתי בשורה של הבנות והרגשתי שזה נכון.
דיברנו על זה.
היא הכריחה אותי לצאת מהשורה ההיא ולעמוד בשורה של הבנים.
אז פשוט אמרתי... -אני צריכה להשתין.
ואז ידעתי שמשהו שונה.
אני מאוברלנד פארק שבקנזס.
זה אזור נחמד. אתה יודע, אני...
קנזס? -כן.
אני אהיה השנה בכיתה י"ב.
אני ממש אוהב סושי.
כן? -כן.
ואף אחד שם לא אוהב סושי חוץ ממני.
אז... אני לא יודע.
אתה אוהב סושי?
תהיתי אם ירשתי את זה ממך.
כן. אני אוהב סושי.
זה הגיוני.
כן.
זה עיתוי נורא, אתה יודע,
כי אני על הפנים כרגע ו...
אתה יודע מה? אני על הפנים כל הזמן.
ואני לא בטוח שתחבב אותי.
לא משנה מה יקרה,
אני תמיד אחבב אותך.
לא ראיתי את רוב האנשים האלה כבר שנים.
עכשיו אני נזכרת למה.
אימא, למה לא חגגו לי בת מצווה?
לא רצית. -כן, אבל הייתי בת 13.
אף אחד לא נותן לבת 13 לקבל החלטה כזו.
אימא.
אבא שלך רצה ללכת למחנה תחפושות בסוף השבוע ההוא.
מחנה וומאן וונקה.
מה? איזה מחנה?
איזה שהוא מחנה בהאצנפלאץ, ביער,
שבו גברים מתלבשים כמו נשים.
את אומרת לי שלא הייתה לי בת מצווה
כי אבא רצה ללכת ליער ולהתלבש כמו אישה?
זה, וגם כי היית ילדה מפונקת.
את יודעת מה זה. זה "בתו של שומר הזיכרון".
קראתי את הספר הזה במועדון הקריאה. -באמת? נכון שאהבת אותו?
ברברה קינגסלאבר.
קינגסולבר. -קינגסולבר.
ברברה קינגסולבר לא כתבה את זה.
זה אותו הדבר. -קינגסולבר.
היי. -היי, מותק.
היי, אבא. -היי.
אימא סיפרה לי שביטלת את בת המצווה שלי
כדי שתוכל ללכת לאיזה מחנה תחפושות ביער.
זה נכון?
לא, כלל לא. -לא?
לא.
זה היה... נתתי לך לבטל את זה.
אני הייתי בת 13.
מותק, את ביטלת את בת המצווה שלך...
בנות 13 לא יכולות לבטל בת מצווה.
חמודה, את ביטלת את בת המצווה שלך.
עשינו הסכם. כיבדתי את רצונך.
אני לא יכולה להכריח אותך לקרוא את ההפטרה.
רוצה שאצמיד לך אקדח לראש?
אל תהיי מרוכזת כל כך בעצמך.
יש עוד עולם בחוץ.
בסדר. -לא הכול קשור אליי,
הכול קשור לאלי, הכול רגשות שלי.
בחדר הזה אני זו שמרוכזת בעצמה. זה...
כך נראה לי. -זה טוב, זה משעשע.
כי אני לא צריכה את היהדות. מי רוצה להיות יהודי?
מי צריך הדרכה בחיים?
מה לכל הרוחות אעשה עם אלוהים?
אז תודה לך. -תנמיכי את הקול שלך.
להנמיך את הקול? -יש לנו אורחים...
כי זו הדת של המשפחה שלנו, נכון? סודיות.
זה מוגזם קצת. אפילו בשבילך.
"קחי כסף למכללה, אבל אל תספרי לאף אחד,
אל תספרי לג'וש." -אלוהים, אלי...
למה את תמיד דוחפת לי כסף?
כי, ילדתי היפה,
את לא מסוגלת לעשות שום דבר!
יש לך הרבה יותר לומר עכשיו
מאשר כשכתבתי לך שיקים,
כשנתתי לך הלוואות, שדרך אגב, הן לא באמת הלוואות,
כי את לא מחזירה כלום.
את מבינה? אפילו לא סנט אחד.
אני משלמת על החיים שלך.
אני לא צריכה או רוצה או שמה זין על הכסף שלך.
את לא יכולה לצעוק עליי יותר, כי אני בוגרת. בסדר?
אז הנה לך. זה סגור, גמרנו.
יש לי שאלה.
עכשיו, כשאת לא מקבלת ממני כסף יותר,
את מחבבת אותי?
לולא נתתי לך כסף כלשהו,
היית מדברת איתי בכלל?
זה נראה טעים.
כן. -אני רעבה.
את חושבת שזה עדיין טרי?
אני לא יודעת. תריחי. -כן?
זה בסדר? -נראה לי שכן.
היי, קניתי את סלט הכרוב.
כן, אבל לא את שני הסוגים.
לא קניתי את שני הסוגים. אלוהים אדירים.
זה נראה ממש טוב. -תטעמי את זה לפני שאני אוכל.
זה בסדר? -זה חומצתי.
אני אוכל את זה בכל זאת.
זה טעים.
תמי ואני החלטנו להתחתן.
חתונה!
בדרך כלל אני לא אוהבת עלי כוסברה, אבל אני אוהבת את זה.
זה נפלא.
לא שאלת אותי, אבל אני בעד.
זה נהדר. -תודה.
היא תהיה פפרמן?
אני לא יודעת. אצטרך לשאול אותה. אני לא אאמץ את השם שלה.
היא בטח רוצה להתחתן איתי רק כדי לקבל את השם הזה.
היי. -היי.
היי, יקירי. -היי.
היי. -מי זה?
נעים מאוד. היי. אני קולטון.
היי. -היי.
מה שמך? -קולטון.
קוטון? -לא, קולטון.
קולטון. -ב-ל'.
ב-ל'. -קולטון.
היי. -שלום.
קולטון.
לא היית כאן עם ריטה קודם?
כן. -זה מה שחשבתי.
שב. -תודה.
אתה רעב?
כן. -רוצה מזה?
אני לא אוהב בשר קרביים.
זה לא בשר קרביים, זה כבד קצוץ.
שים על זה חרדל, אתה תאהב את זה.
הנה. תנסה.
רק תטעם.
אתה אוהב את זה? -ממש טעים.
מי זה?
תני לי לאכול משהו קודם.
בדרך כלל אני מברך לפני כל ארוחה.
אנחנו יהודים, אנחנו לא עושים את זה.
טוב. -אתה אורח שלנו.
אם הוא רוצה לעשות את זה...
אנחנו מחזיקים ידיים. -קדימה.
תודה. -הידיים שלך גדולות כל כך.
על המזון הזה ועל היום הזה,
על האנשים האלה... -ידעתי שהיא תחזור.
את רואה? -בואי, אלי.
בואי.
בואי. בואי שבי ליד אימא. בואי.
בואי, מותק.
היא באה. בואי, אל.
בואי.
זה מחזק את התפילה אם כולנו מחוברים.
אני מודה לך, אבינו שבשמים,
על המזון הזה, על היום הנהדר הזה,
על האנשים המקסימים האלה.
בשם ישו אנו מברכים. האלה.