-Sluší ti to. -Tobě taky, mami.
Jste hotový dámy.
-Dobrý. -Moc pěkný.
Znaly jste vůbec skupinu Heart?
-Jo. -Jasně.
Rýsuje se nám tu hit.
-Ráda jsem vás viděla. -Super.
Nebudeme o nás nikomu říkat.
Ne, chci to říct všem. Nevadí?
Nevadí.
-Uvidíme se na pohřbu. -Dobře.
Co děláš?
-Bože můj! -Ani slovo!
Sex.
-Fajn. -Bože můj!
Jste roztomilí.
-Už běžím. -Proboha.
Co to táhneš, mami?
Hořčici, sladidlo, míchátka.
To všechno mám. Nemuselas to nosit.
Jen pro jistotu.
-Bábuš! -Dolly!
Ahoj, bábuš!
-Fajn, sednout. -Sednout a jedeme.
Jedeme za Edem.
-V hrobě! -Ano.
Nevzalas toho málo?
-Jen pro jistotu. -Děláš si legraci?
Proboha, pozvals i Ritu?
Ne.
Evidentně si pořídila novýho zajíčka.
Některý věci se nemění.
Upřímnou soustrast, drahá.
-Děkuju. -Jsi moc statečná.
Nosiči rakve.
Proti sobě.
Potřebujeme ještě dva.
-Nemusíš, Tammy. -Ne, pomůžu.
-V pohodě, já to zvládnu. -Fajn...
-Chceš? -Víš co? Běž.
Raz, dva, tři, teď.
Je to těžký, radši to vezmu.
Mám to. Díky.
Dnes budeme vzpomínat na život Eda Paskowitze,
který byl důstojný a prodchnutý laskavostí a úctou.
Zůstal nádherně pozitivní,
i když se mu zhoršilo zdraví,
a vím, že svou rodinu miloval.
Dnes tedy oslavíme jeho život.
Objednalas coleslaw?
Jo, mami, objednala.
-Oba druhy? -Nedělej si starosti.
To je Mort?
Kdo to je?
-V pořádku? -Jo, dobrý.
-Nedělala sis legraci. -Ne, nedělala.
Zdravím.
-Dobrý? -Jasně.
Do toho.
Všichni zírají na tátu, viď?
Záleží na tom?
Zatím, Ede.
-Můžu se tě zeptat? -Na co?
Můžu být pohřbenej vedle tebe a Tammy, pokud spolu skončíte?
Jasně, pokud chceš.
Máš opravdu třpytivou Davidovu hvězdu.
Děkuju.
Odkdy si jedeš v judaismu?
Už nějakou dobu.
Kdo by to byl řekl?
Čau.
Ahoj.
Četla jsem,
že si máš podle starý židovský tradice na pohřbu ustřihnout kravatu,
ale mně to nějak...
Udělám to.
Dobře.
A je to.
-Díky. -Jo.
Řekl ti někdy Josh, že tě miluje?
Víš, jak se ti chce sériovej vrah dívat do očí
a vidět tam strach a vědomí, že umřeš?
Tak Josh ti chce v očích vidět, že ho miluješ,
žes nikdy nikoho podobnýho nepotkala.
Šílený, že mi to sám řekl,
ale tak to i proběhlo.
A já se mu do těch očí dívala.
-Bylo to fakt na hlavu. -Fajn, já...
To je jedno.
Ten sex mi vlastně ani nevadí.
Jen to, žes mi lhala.
Super.
-Že jste mi oba lhali. -Dobře.
Mám jít i na šivu?
Nemusíš.
Dobře.
Ahoj, strejdo Morte.
-Rád tě vidím. -Super.
-Jsi v pořádku? -Jo.
-Ahoj, strejdo Morte. -Mauro.
Strejdo Mauro.
Moc děkuju. A chci říct, že to naprosto chápu.
Ve třídě mám chlapečka
-s tou samou poruchou. -Běž dál.
Kdyby sis potřeboval promluvit...
Zdravím. Od ženicha nebo od nevěsty?
-Prosím? -Jen vtipkuju. Běžte dál.
-Děkuju. -Běž dál.
-Díky. -Posaď se.
A napiš matce, ať dorazí.
Ať nepřijde pozdě jako vždy.
Tady máme kuchyni.
-Upřímnou soustrast. -Uvolni se, zlato.
-Jasně. -Ahoj, Lene.
Kde je hořčice? Je jí tam málo.
Málo? Dala jsem tam celou mísu.
-Je to málo. -Fajn.
Každej ji chce.
Dej tam celou pikslu, mami.
Taky že tam dám celou pikslu.
Dobrý?
Jo, v pohodě.
Hořčici nemáte?
Tleskněte, pokud mě slyšíte!
Pokud mě slyšíte, tleskněte dvakrát!
-Bože. -Pojďte sem.
Posaďte se, ať můžeme začít.
Chci vás všechny přivítat na Edově memoriálu/tryzně,
jinak řečeno šivě,
a poděkovat všem, co přišli jen proto,
aby hodnotili změny, které jsme v domě udělaly.
Ale nechci to déle protahovat,
takže předám slovo dámě po mé pravici.
-Vy jste...? -Ruth.
Zavzpomínáte na Eda?
Ed dělal Shelly šťastnou.
To vím jistě.
Moc jsem ho neznala.
Moc jsme se nevídali.
-Promiň, Shelly. -Nic se neděje.
Další.
Jsem Tiffany. Můžu tedy já?
Vím, že nejsem Edova rodina,
ale něco jsem si připravila.
Perský básník Rúmí řekl:
„Hora skrývá ozvěnu hluboko v sobě.“
Zavři.
Ty vole.
„Další. Další.“
Já ne.
Nemám o Edovi nic hezkýho.
Něco za tím určitě je.
Esther má vždycky plnou pusu řečí.
Hlavně ji nenaser,
jinak ti to dá na tvý tryzně pěkně sežrat.
„Jen tak uhlídám hlas tvůj.“
Myslím, že můžeme všichni říct, že tak jsme uhlídali Edův hlas.
Od všech sousedů jsem slyšela, že byl opravdu skvělý.
Byl to on, kdo začal recyklovat.
Barva v pohodě?
-Jo. -Dobře.
Děkuju.
-Dobrý? -Super.
Děkuju.
Proč vlastně zakrýváme zrcadla?
Co se o tom píše v Bibli, Tóře nebo tak někde?
„Tak někde.“
Není to z Bible. Je to tradice.
Má tě to oprostit od marnivosti,
od touhy být viděna.
Abys prostě jen byla.
-Támhle je další. -Super, díky.
To je pěkný.
O judaismu toho vím tak málo. Je to smutný.
Mělas příšerný bat micva?
Neměla jsem žádný.
Rodiče mě ho nechali zrušit.
-To bylo... -Hnusný?
Chtěla jsem říct...
Příšerný rodičovství?
Lidé chybují a pak dospějí.
Jako nezaujatý člověk si myslím, že máš skvělou rodinu
a úžasného bratra.
Nemohla bych být šťastnější.
Vím, že je to docela síla, snad ti to nevadí...
Jo, v pohodě...
Přijde mi,
že mi možná něco tajíš.
Prosím.
Ven s tím, prosím.
Dobře, podle mě má Josh
vysloveně pošahanej vztah k ženám.
A že jich měl.
Ano.
Neříkám, že je závislej na sexu nebo na lásce nebo...
Možná je závislej na lásce.
Měla bych to pověsit.
Promiň.
Moc ti to sluší. Pamatuju si, kde jsem ji koupila.
V malým krámku v East Village,
v New Yorku. Vzpomínáš?
-Jo. -Je moc pěkná.
Jsi v pohodě? Vím, že je to divný.
Ale jsem ráda, že tu seš.
Díky, žes přišel.
Je trochu divný bejt někým nahrazenej.
Nikdo tě nenahradil.
-Stýská se ti po něčem? -Ano.
Po mým péru?
-Občas ano. -Občas se ti po něm stýská.
Vibrátory jsou jen kusy plastu.
Nejsou tak strašný.
Celej obor vibrologie udělal...
Ano.
-...obrovskej pokrok. -Tak.
-Nebo jak se tomu říká. -Jsou fajn.
Dělají různý velikosti a tvary.
Ale není to to samý.
Není to teplý, pulzující péro.
Vykuř mi ho. Vykuř mi péro.
Bože.
-Počkej, počkej. -Co?
Miluju tě.
-Počkej, počkej. -Co?
Nechci to dělat potajmu.
Rodinu máš, jakou máš, ale to ještě neznamená,
že musíš dělat všechno podle ní.
Strejda Ed miloval golf.
Pamatuju si, jak jednou dal výbornej krátkej čip.
Na vlastní oči jsem lepší neviděl.
-Bude mi chybět. -Kde je Raquel?
Nevím.
Zákusky najdete na stole.
Odchází.
Děti milují koláčky.
Máme je v mrazáku...
Kam jdeš?
Na další pohřeb. Dneska mám dvoják.
Co to povídáš?
Co to povídáš? Neutíkej.
Hej, proč mi lžeš?
-Co se stalo? -Nelžu ti.
Hej. Miluju tě.
Chci mít s tebou děti. Chci mít s tebou úplně všechno.
Měl jsem to říct dřív. Miluju tě.
Rozumíš?
Nikdy předtím jsem nikoho nemiloval.
Prosím.
Běž do hajzlu.
Cože?
Hej! Co se kurva děje?
Bože.
Co se stalo?
-Něco určitě jo. -Pusť.
Ne. Někdo ti něco řekl?
Syd? Něco ti řekla?
Proč by mi měla Syd něco říkat?
Rita.
Rita ti něco řekla.
Kolik jich bylo, Joshi?
Kdo dál?
S kým jsi tam mluvila?
Rita, Syd. Kam zapadám já?
To je fuk! Miluju tě!
To říkáš všem? Sklapni!
Neříkám!
Do hajzlu!
-Řeklas něco Raquel? -Kdo to je?
-Ta rabínka. -Jo, jo.
Že měla krásnej obřad.
Nic víc?
Přijde mi, že mi lžeš.
Řekla jsem jí jen tohle.
A podle tvýho tónu soudím,
že je asi něco víc než jen rabínka.
-Jo. -Nejnovější trofej?
Žádná trofej, jasný?
Je úžasná.
Nejlepší člověk, jakýho jsem poznal.
Joshi, ale prosím tě.
-Ahoj. -To je Colton.
-Colton. -Josh.
Líbí se ti šiva?
Jo, na šivě jsem poprvé.
Super, doufám, že se dobře bavíš.
Máme tu i nějaký bonbóny,
klidně si nabídni.
Možná bych...
-Mohla... -Co?
Nevím, jak to říct, tak to prostě řeknu.
Rita je moje pravá máma.
Takže to asi znamená,
že ty jsi můj táta.
Jo. Je to náš syn.
Hej, kotě!
-Co? -Pojď sem!
Vzpomínání už pomalu končí. Kde jsi?
-Ahoj. -Ahoj.
Promiň, polila jsem se vínem a potřebovala si to vyčistit.
-Dobrý? -Jo, v pohodě.
Super. Myslíš, že se dům líbí?
Bože, všichni jsou z něj...
-Viď? -Na tohle je dokonalej.
Krásně se sem všechno vešlo.
-Díky... -Bylo to...
Ten kruh byl fajn.
-Promiň, musela jsem... -Jasný.
Takže jsi v pořádku?
Jo, jsem. Copak?
Jen máš takovej divnej výraz.
Myslím, že bychom se měly vzít.
Kromě toho, že vám děkuju, že jste přišli,
jsem vám moc zavázaná,
jak úžasně se ke mně chováte během mojí současné přeměny.
Na základní škole ve Westlake učila paní Painterová,
já se řadila do holčičí fronty a cítila, že tak je to správně.
Probíraly jsme to.
A ona mě z té řady vytáhla a přinutila mě jít ke klukům.
-A já řekla... -Musím čurat.
Tehdy jsem poznala, že jsem jiná.
Jsem z Overland Park v Kansasu.
Je to tam moc pěkný...
-Z Kansasu? -Jo.
Letos maturuju.
Mám rád suši.
-Jo? -Jo.
Kromě mě tam nikomu suši nechutná.
Tak nevím.
Ty máš rád suši?
Možná to mám po tobě.
Jo, mám rád suši.
To dává smysl.
Jo.
Máš blbý načasování,
protože jsem teď pěkně v prdeli a...
Víš co? V prdeli jsem neustále.
Nejsem si jistej, jestli si mě budeš mít rád.
Vždycky tě budu mít rád,
ať se stane cokoliv, víš?
Většinu těch lidí jsem roky neviděla.
Teď si vzpomínám proč.
Proč jsem neměla bat micva?
-Nechtělas ho. -Jo, ale bylo mi 13 let.
Nikdo o tom nenechá rozhodnout dítě.
Mami.
Tvůj otec chtěl jet na tábor transvestitů,
tábor Hastrošů.
Cože? Na jakej tábor?
Nějakej tábor kdovíkde, někde v lesích,
na kterým se chlapi převlíkají za ženy.
Neměla jsem bat micva,
protože táta chtěl jet do lesa a převlíct se za ženskou?
Proto, a protože jsi byla rozmazlená.
To znám. Je to Strom v srdci.
-Znám to ze čtenářského klubu. -Krásná knížka.
Barbara Kingsloverová.
-Kingsolverová. -Tak.
Kingsolverová to nenapsala.
-To je jedno. -Ne.
-Ahoj. -Ahoj, zlato.
-Ahoj, tati. -Ahoj.
Máma mi řekla, žes mi zrušil bat micva,
abys mohl jet na tábor transvestitů.
Je to pravda?
-Ne. Vůbec. -Ne?
Ne.
Dovolil jsem ti, abys to zrušila sama.
Bylo mi 13.
Zrušila sis bat micva...
O tom 13ti letí nerozhodujou.
Zrušila sis to sama.
Dohodli jsme se a já respektovala tvůj názor.
Nepřinutím tě ani k haftaře.
Mám ti dát k hlavě pistoli, nebo co?
Nebuď tak sebestředná.
Všechno se netočí kolem tebe.
-Dobře. -Všechno není o tobě,
o Ali, o tvých pocitech.
Já jsem tady sebestředná?
-Podle mě ano. -To je fakt gól.
Nepotřebuju židovství. Kdo taky chce bejt žid?
Kdo potřebuje rady do života?
Co bych si počala s Bohem?
-Takže ti děkuju. -Nekřič tolik.
-Nemám křičet? -Máme tu...
To je víra naší rodiny, viď? Tajemství.
Už to trochu přeháníš. I na sebe.
„Tady máš peníze na vejšku, ale ani muk.
-„Neříkej to Joshovi.“ -Bože, Ali...
Proč mi furt dáváš peníze?
Protože, moje milá holčičko,
jsi naprosto neschopná!
Teď máš plnou pusu řečí, ale když ti vypisuju šeky,
půjčuju peníze,
který mi stejně nikdy nevrátíš,
tak mlčíš.
Neuvidím od tebe ani cent.
Sponzoruju ti život.
Nechci a nepotřebuju tvý peníze, jsou mi ukradený.
Jsem dospělá, takže už na mě nemůžeš řvát, jasný?
Tady máš. Jsme vyrovnaný.
Mám otázku.
Teď, když už tě neplatím.
Máš mě ráda?
Kdybych ti nedávala peníze,
mluvila bys se mnou vůbec?
Vypadá to skvěle.
-Jo. -Mám hlad.
Není to už zkažený?
-Nevím. Čuchni k tomu. -Jo.
-Dobrý? -Myslím, že jo.
Objednala jsem coleslaw, mami.
Jo, ale ne oba druhy.
Ne oba druhy. Kristepane.
-Vypadá to dobře. -Ochutnej, než se do toho pustím.
-Dobrý? -Štiplavý.
Stejně to sním.
Je to vynikající!
S Tammy se vezmeme.
Svatba!
Koriandr moc nemusím, ale tohle je dobrý.
To je úžasný.
Nezeptala ses mě, ale schvaluju to.
-Super. -Děkuju.
Bude Pfeffermanová?
Nevím, zeptám se jí. Její jméno si nevezmu.
Stejně si mě asi chce vzít jen kvůli jménu.
-Ahoj. -Dobrej.
-Ahoj, drahoušku. -Dobrej.
-Kdo to je?
Moc mě těší. Jsem Colton.
-Ahoj. -Dobrý den.
-Jak se jmenuješ? -Colton.
-Coton? -Ne, Colton.
-Colton. -S „L“.
-Colton.
-Zdravím. -Ahoj.
Colton.
Nepřišel jsi s Ritou?
-Ano. -Myslela jsem si to.
-Posaď se. -Děkuju.
Máš hlad?
-Jo. -Dáš si?
Vnitřnosti moc nemusím.
Žádný vnitřnosti, jsou to játra.
Dej si na to hořčici.
Zkus to.
Ochutnej.
-Chutná? -Moc dobrý.
Co je zač?
Nejdřív se trochu najím.
Před jídlem se obvykle pomodlím.
Jsme Židi, kámo. Neděláme to.
-Dobře. -Je to host.
Pokud chce...
-Chytíme se za ruce. -Do toho.
-Díky. -Máš pořádný tlapy.
Za toto jídlo a tento den,
-za tyto lidi... -Věděla jsem, že se vrátí.
-Vidíš? -Pojď, Ali.
Šup, Alíku.
Šup. Posaď se vedle mamky.
Pojď, zlato.
Už jde. Do toho, Al.
Šup.
Když se budeme dotýkat, modlitba bude silnější.
Děkuji Ti, Pane,
za toto jídlo, tento úžasný den
a tyto milé lidi.
Ve jménu Ježíše Krista.
Kreativní dohled e Krista.