N-o mai duce mult, nu?
Nu.
Ar mai putea rezista săptămâni, chiar luni.
Trebuie internat undeva.
- Nu pot... - Trebuie să-l internezi!
Nu vrea. Vrea să moară.
Vrea să moară.
Ed a lăsat indicații finale?
- Refuză măsurile extreme. - Bine.
Shell.
Există opțiuni.
- Nu spune asta. - Dar există.
Bine, spune-o tu.
Am căutat pe Google.
Uneori mai caut pe Google.
Deci m-ai mințit.
N-a fost nicio conferință.
A fost o conferință, dar...
N-am participat la ea.
Atunci, ce...
E o încăpere plină
de bărbați hetero, în rochii.
Care dansează.
Dansează! Împreună?
Da.
Vin și soții.
Poftim?
Vin și soții.
Adică vrei să merg cu tine?
Unii își aduc soțiile și e...
Nu e ce crezi tu.
E o comunitate minunată.
Toată lumea e...
Mi-ar plăcea să ți-o arăt.
Sfinte Dumnezeule!
Dacă am dona-o copiilor
care fac chimioterapie?
Știu că nu înțelegi ce înseamnă să fii dependentă,
dar acceptă că trăiești cu una.
Credeam că preferi cocaina.
Tot drog e.
E un drog, iar eu m-am lăsat.
Bine, încerc să înțeleg.
Îmi pare rău pentru treaba cu Bianca.
Bianca e de vină pentru ce s-a întâmplat.
Ai fost super.
N-aveam unde să mă duc, așa că...
Simt că e vina mea că ai fost dată afară.
Așa că poți sta aici o zi sau două.
Discurile cu Stevie Wonder!
Scuze, Stevie.
Îți plac ouăle rancheros?
Da.
Sunt specialitatea mea. Îți fac
dimineață, ca răsplată.
Bine.
Mai știi când m-am operat la vezica biliară?
Da, ai fost un pacient infernal.
Patul era plin de biscuiți.
E de la Zankou? Unde-i usturoiul?
E de la un restaurant
din cartierul meu.
Tocmai am mâncat târtița.
Delicioasă!
Acum, că vrei să fii permanent femeie,
mai vrei să ieși cu femei?
Da, Shell, nu m-am schimbat.
Adică ești lesbiană?
Păi...
Am avut o căsătorie gay înainte să fie la modă.
- De abia aștept! - Te rog!
- Tati! - Bună!
- Trambulină. - Ce trambulină?
- Nu avem... Asta. - Bună!
- Lucrurile lor.
Îi iau peste două zile.
Bine.
Mi-e dor de canapea.
N-au canapele pufoase în Palisades?
Tammy modernizează casa,
e ca în Palm Springs.
E foarte strictă când e vorba de cum trebuie să arate tot.
Și cum să ne purtăm.
Iartă-mă, n-ar trebui...
A fost o discuție...
M-a pus să-mi arunc iarba.
De când ai tu iarbă?
De când...
m-am stresat după ce a venit un tip de sabat
și a amenințat femeile cu un cuțit.
Cine era...
- Boul ăla? - Un tip ciudat.
Cu mine n-ai fumat.
Mă liniștește.
E ca o țigară electronică.
- Te amețești cu țigări electronice? - E ciudat.
Știu.
De unde iei așa ceva?
Nu te cred!
- Bună! - Bună!
Am un curs de Talmud într-o oră,
așa că avem doar 15 minute.
- Bine. Super! - În regulă.
Bine, despre ce e cursul?
Josh.
Ce vrei?
Am făcut o mare tâmpenie.
Tu ai avut grijă de mine, mi-ai gătit o masă delicioasă.
Eu am fost bou
și m-am lăsat copleșit de problemele de familie.
Aveai dreptate să pleci.
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Vrei să mâncăm ceva?
Am curs în jumătate de oră.
- Da. - Așa că...
Pot să te aștept?
O să... Te aștept aici.
Apoi am intrat în casa lui Dale, era complet diferită.
Ți s-a întâmplat vreodată așa ceva?
Da. Așa se simte orice om după ce i-o trage unui necunoscut.
Nu,
nu e vorba doar că voiam să plec,
era de-a dreptul bizar.
Nu știam unde eram,
cine eram, ce căutam acolo.
Știu de ce erai acolo.
- De ce? - Ca să înveți.
Educatoarea mea îmi punea mama să-mi decupeze litere,
ca să le țin în mână la baie.
Pentru că eu învăț tactil.
Tu înveți vaginal.
Serios?
Trebuie să-ți înfigi lucruri acolo
ca să le înțelegi.
Cel puțin, așa mi se pare. Nu?
Ce-i asta? Stai puțin!
- E un disc. - Exact.
- Așa? - Îți spui: „Ce-i asta?
„Ce-i chestia imensă din mine?”
E Statuia Libertății.
Nu băga Statuia Libertății în vaginul meu.
Bagi prea multe acolo.
Eu și Josh ascultam des albumul ăsta.
Știu.
De fapt, e al lui Josh.
Cum adică?
Mi l-a dat mie.
Serios? Tu și Josh faceți schimb de discuri?
Nici nu știam că vă vorbiți.
Da, chestia cu albumele e mai nouă, dar
ne mai întâlnim.
Pe bune?
Sâmbătă dimineață sau la modul:
„Josh, ce faci? Vrei să ne vedem?”
Sunt multe lucruri în trecut pe care le-aș schimba.
Ar fi trebuit să le spunem
împreună copiilor despre tata.
Da.
Știam că eram nefericiți,
dar nu mi-a trecut prin cap să fac ceva.
Voiam să fii fericită.
Trebuie să mă adun.
Am întâlnire diseară.
Ai întâlnire?
Deja ești pe Tinder?
Nu, ies cu Melanie.
Torres.
Melanie Torres. Asistenta ta?
Doamne! Scârbos!
Împarți biroul cu ea
de patru ani și până acum
te tot gândeai cum să i-o tragi?
- Dar n-am făcut-o. - Însă voiai.
Partea importantă
e că n-am făcut-o decât când mi-ai dat undă verde.
- Cum are sânii? - Nu-ți spun.
- Haide! - Nu.
Cum are sânii?
Mari? Mici?
Sunt micuți.
Îți plac?
Doamne, îți plac?
- Merg. - Îți plac?
- Merg. - O să te întreb ceva
și să nu mă minți.
Ăștia erau prea mult pentru tine?
Erau prea mult?
Da, problema noastră era că aveai sânii prea mari.
Nu, cred că m-am descurcat binișor cu ei.
Să-ți spun ceva.
Ai cei mai tari sâni din lume.
Tammy adoră balcoanele astea.
Avem un lucru în comun.
- De fapt... - Nu canapelele.
- Avem... - Țâțele.
- Două lucruri în comun. - Care?
Ambele țâțe.
Ar trebui să primesc biroul și asistenta.
Dar asta nu contează,
singurul lucru important
e să fii primul care descoperă o trupă.
Când o găsești,
să ai instinctul:
„Ăsta e stilul care o să rupă.”
Asta e tot ce contează.
Eu sunt opusul tău.
Iau niște chestii extrem de vechi,
pe care oamenii le-au auzit de multe ori,
și încerc să le fac să pară noi.
Am uitat puloverul în baie.
Raquel, Bianca.
- Bună! - Bună!
- Ce faci? - Bine.
Porți cămașa care-mi place.
Pa!
Ce-a fost asta?
Stă aici...
- Pa! - Pa!
E fiica vitregă a fostei iubite a noii iubite
a surorii mele.
- Da. - Fiica vitregă.
Pot aștepta, dacă vrei să inventezi o poveste.
- Nu e nicio poveste. - Stă aici?
Stă câteva zile aici. E temporar.
- Locuiește aici. - Stă câteva zile.
- Bine. - E un copil...
Nu mă pricep la jocuri.
- Nu mă joc... - Nu vreau asta...
Nu mă joc.
Cred că trebuie să plec, Josh,
dacă nu te superi.
Putem să ne calmăm un pic?
Sunt calmă.
- Evident. - Dar e...
- O pierdere de timp. - Asta sunt?
- Da. - Pentru că stai cu cineva
care îți place?
Mă placi, nu?
- Da. - Bine.
Asta e bine.
Putem să nu ne pripim?
De ce ne grăbim așa?
Eu nu mă grăbesc.
Ai vorbit de ovule la prima întâlnire.
Chiar ai de gând să-mi reproșezi asta?
Glumeam pe seama ovulelor mele!
Nu mi-e rușine că vreau o familie.
Iartă-mă dacă asta te îngrozește.
Puteam fi alungată din templu.
Pentru ce?
Pentru că am pus-o cu un enoriaș!
Nu sunt enoriaș.
Te-am trecut pe listă, în grupul de e-mail.
O să mă dezabonez. Nu-mi pasă.
- Ce domn ești! - Mi se rupe de asta.
Și nu ne-am tras-o, nu?
- Nu. - Nu...
Vreau să-mi dau drumul în tine. Pot?
Da. Dă-ți drumul în mine!
E în regulă?
Doamne!
E în regulă?
Bine.
Dumnezeule! I-o tragi fratelui meu?
Doamne!
- Îți pasă? Adică... - Da, îmi pasă.
Nu te-ai gândit că o să mă simt
aiurea, prost, ciudat?
Mă simt prost cu tine mereu.
Mereu.
În facultate ai spus:
„Vino în vizită”, am venit,
dar am stat cu colega ta,
cât tu ți-o trăgeai.
Asta a fost acum câteva decenii!
Îți cumpăr droguri,
iar tu spui: „Mulțumesc,
„o să mă droghez cu altcineva.”
Sau mă lași la mama naibii cu un transsexual,
merg să-ți iei haine.
De ce te porți ca o iubită geloasă?
Ce legătură au toate alea cu asta?
Mă simt oribil mereu.
Parcă nu exist pentru tine.
Nu mă asculți. Nu înțeleg.
Țipi la mine, mă faci să mă simt...
- Iartă-mă! - ...prost, de parcă...
Cum adică, te simți mereu oribil?
Te rănesc mereu?
E greu...
Încă din...
Din clasa a opta, eu...
Am avut...
Sentimente pentru tine.
Mă derutează.
Nu sunt sentimente de prietenie.
E ceva mai mult de atât
și, nu știu,
mi se pare bizar că n-ai remarcat până acum.
Sunt derutată.
Dacă asta simți,
de ce te culci cu fratele meu?
Dacă ești posesivă
nu înseamnă că poate simți același lucru pentru mine?
Bine.
Faci asta și în fața altor oameni?
Da. Toată lumea o face. E doar...
Băga-mi-aș!
Scumpo, tot eu sunt.
Shell.
Te iubesc!
Tot eu sunt.
De când ești așa?
Așa erai când ne-am cunoscut?
Așa erai în noaptea nunții?
Da.
Nu pot.
Renunț.
Bine.
Au sosit.
Uite ce portocaliu!
Nu e superb?
Parcă e din anii '70.
Nu, se combină
portocaliul cu albastrul.
- Da. - Îți place?
- E frumos. - Pe bune?
- Da. - Sincer?
- Îmi place! - Bine.
- În regulă. - Doamne!
- E bestial. - Îl ador,
- ...vreau să i-o trag scaunului. - Bine.
Te gândești vreodată la Barb și Len?
Sigur că da.
La ce le-am făcut?
Crezi că e în regulă?
Știi, e...
Ei au destinul lor.
Len umblă acum cu una, Melanie.
- Da. - Asistenta lui.
- Asistenta! - Bine.
Pe bune? E un clișeu.
Ea are un fiu cu dizabilități,
așa că Len o să-și petreacă viața
făcând plimbări lente și spălând mănuși.
Poate că de asta are nevoie.
O să-l ia de lângă noi...
Adică de lângă copii.
Pari un pic geloasă, iubito.
Nu sunt geloasă, mă descarc.
Pot să fac asta?
Poți să te descarci.
Dacă asta faci.
Dar pari geloasă.
Știi? Și eu...
Știu cum e să fii gelos,
pentru că oamenii au fost geloși pe mine mereu.
Ce vrei să facem?
Să comandăm mâncare. Să ne uităm la filme stupide.
- Da. - Să stau în pat toată ziua.
Da!
Asta facem.
Vorbele sunt sincere
Știm mișcările dansului
Barul, bacșișul, cucerirea
Vorbele sunt sincere
Nu mi-ai spus că ai voce.
Rămâi...
Nu m-ai întrebat.
Nu e nicio ambulanță, sper
că avem timp să ne luăm adio.
Ne mai arată o dată că e bine.
Nu fi nesimțit! Poți?
Ce-i cu tine?
Nimic, nu vreau să discut.
Dacă a murit deja,
n-ar fi o ambulanță aici, ar fi un legist
și oameni de la templu.
Ed nu avea familie?
Dacă-mi amintesc bine,
lipsa familiei era principala lui calitate.
Totul... E deschis.
Doamne, ce de medicamente!
A murit?
Încă nu.
- Unde e? - În dormitor.
- Mata, ce cauți aici? - Bună, copii!
Am făcut ice tea cu limonadă. Intrați!
Dacă e prea dulce, spuneți,
ca să modific raportul.
Tată, tu ce cauți aici?
Vrei și tu?
- Da. - E perfect.
Cum te simți?
Arăți bine.
Petreceți timp împreună?
- Un pic. - Da, ce cauți aici?
Am venit pentru că eram deprimat.
Se pare că...
M-au abandonat copiii
într-un moment crucial al călătoriei mele,
eram deprimat și am venit la mama voastră,
în care am încredere.
Eram pe scenă,
încercam să dau ce aveam mai bun.
- Am fost acolo. - Am fost!
- Am fost. - Am fost.
Ba nu, rândul era gol.
Chiar la final...
Ai fost fantastic!
Serios, a fost foarte...
- Ce ți-a plăcut? - Perucile,
- ...machiajul tău... - Erau închiriate.
Arătai incredibil.
Și genele.
- Doamne! - Erau duble.
Putem trece mai departe?
Ed e într-o stare critică. Am discutat.
Iar eu m-am săturat.
- Mama s-a săturat. - De ce?
De asta v-am chemat,
să puteți să vă luați adio.
Ce înseamnă asta? O să moară?
Nu acum,
dar poate că mai devreme decât credeam.
Suferă mult,
așa că o să-l ducem cu binișorul...
Către următoarea etapă.
N-are nimic. E neschimbat.
Am fost la el, mi-a zâmbit.
Zâmbește, clipește, face pe el.
Nu știi ce fel de viață duce.
Vorbești cumva despre viața ta?
Dacă te-ai săturat, foarte bine,
dar nu tu hotărăști când moare.
Mama voastră e extrem de stresată.
E aproape imposibil ca vreunul dintre voi
să înțeleagă situația.
- Am înțeles. - Ba nu, dragule.
Ba da. O sun frecvent.
Nu-i așa?
Nu vreau să mă sunați.
Vreau să fiți aici.
El e singurul care vine.
- Ea. - Voi nu veniți. Niciunul!
- Vin... - Curăț pișatul,
căcatul și voma,
stau singură aici, el se uită la televizor,
n-am cu cine să vorbesc.
- Suntem aici. - Dar cu mintea în altă parte.
El a venit să stea cu mine.
Ea. Spune-mi „ea”.
Sunt femeie.
Ea are grijă de mine.
Nu mai pot!
Nu mai rezist...
Uită-te la mine!
Alegeți, eu sau el.
Ar trebui s-o chemăm pe rabină.
Avem nevoie de ajutor din afară.
La ce ne trebuie rabina?
E o decizie serioasă.
Suntem evrei religioși?
Îi trimis un mesaj.
De ce ai numărul rabinei?
Ne-am mai văzut.
Ne vedem.
- Doamne! - Doamne, tu...
Doamne! I-o tragi rabinei?
I-o tragi rabinei.
- I-o tragi rabinei. - I-o tragi rabinei?
Mamă, e cu totul altceva...
Mamă, e perfectă pentru el.
De acord. Dar să se consemneze
că eu am spus prima
că ar fi extraordinară pentru el.
- Nu? - Dar eu m-am prins.
N-am mai simțit așa ceva.
- Doamne, trebuie să plec. - Joshie!
- Știu. - Mă trec fiori.
Als, ce-i cu tine?
Lăsați-mă în pace!
Nu. E o nebunie în casă.
Ar trebui să stăm împreună acolo.
Eu nu-i ajut să facă asta.
Ajutăm ascultându-i.
Nu, ajuți ajutându-i.
Știi ce? Nu putem renunța mereu.
Bine, o rezolv eu.
Du-te și ocupă-te!
Du-te și omoară-l pe Ed.
Tu relaxează-te!
Stai aici și gândește-te doar la tine. Ca de obicei.
De ce ești nesimțită?
Ce se întâmplă?
Nu știu.
Poate e ceva legat de faptul că i-ai tras-o lui Syd
fără să îmi spui și mie.
- Asta era... - Da.
- Ai dreptate. - Da.
Îmi pare rău.
Nu e mare lucru.
Ba e. E cea mai bună prietenă a mea.
Bine, îmi pare rău.
S-a terminat.
N-o să se repete.
Mai ales acum. Și trebuie să-ți spun
că muream de nerăbdare să-ți zic.
Eu și Raquel...
Sunt îndrăgostit.
- Serios? - Da.
- Ești îndrăgostit de rabină? - Da.
Ești îndrăgostit.
Mulțumesc că mi-ai spus. Felicitări!
Trebuie să plec.
Am patru flacoane de Percocet
de când mi-am îndepărtat chistul brahial.
Pot să le pisez și...
Patru flacoane ajung?
Da, așa am auzit.
Sunt suficiente. Le pui...
Le pisez și i le pun în perfuzie.
Văd că ți-ai făcut temele.
Trebuia s-o fac.
Deci chiar facem asta.
Organizăm un priveghi minunat.
Priveghiul!
Ar fi un priveghi fantastic.
- Bună idee! - Îl organizăm acasă.
Nu.
Îl organizăm aici.
Dar avem o casă mare.
Am luat deja lucrurile.
Ce lucruri ai prin casă pentru priveghi?
Am șervețelele, am făcălețele.
- Am și muștar. - Are muștar.
Serios, Tammy voia să organizeze ceva la noi acasă.
Harry Finkelstein...
Ador povestea asta!
Harry Finkelstein
s-a dus la doctor de curând,
să ia analizele soției.
Asistenta i-a spus că a fost o greșeală la laborator.
Erau două doamne Finkelstein.
La una au descoperit Alzheimer.
La cealaltă au descoperit gonoree.
Harry întreabă de ce nu repetă analizele.
Asistenta spune: „Asigurările nu mai plătesc.”
- E o minciună. - Taci, vreau să aud.
Harry spune: „Soția mea are Alzheimer sau o boală venerică?
„Ce mă fac?”
Asistenta îi răspunde: „Lăsați-o în Burbank.
„Dacă se întoarce acasă, nu vă culcați cu ea.”
- Ce tare e! - Da.
Spune bancuri răutăcioase.
Nu foarte răutăcioase. E o glumă.
Vreau să te înveselesc.
Noroc!
Subtitrarea: Robert Ciubotaru
Redactor Cristian Draghici ru