טרנס-פרנט
-1 בינואר, 1994 -
סוטה.
מה?
אני רק עושה "ריקוד סטפס" קטן על הציצים שלך.
יותר כמו "החלקת קרח".
לא... אני מסריחה.
כן. אני רוצה את זה.
לא, אתה מסריח.
אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.
בואו נתכונן לבית הספר.
סילביה! -כן?
הכנתי צלי.
תוכלי רק לשים אותו במקרר?
כן. -ואז 180 מעלות בשעה 16:00?
כן. -נראה לי שזה יצליח.
קדימה, תניח את זה.
היי. קדימה.
קדימה.
הלו... לן?
זה היה האבא שלכם?
אבא שלכם יצא כרגע לעבודה בלי לומר שלום?
אני חושבת שאבא שלכם יצא לעבודה.
איפה המפתחות שלי?
-פארק גריפית' -
יש לי רעיון חדש.
בסדר. -רעיון גדול ועסיסי.
זוכרת את ספר הילדים "האם את אימא שלי?"
כן, עם הציפור המזדיינת ההיא.
הספר הזה שהיה בו: "אה, הטרקטור. אתה אימא שלי."
כן, עם הציפור הקטנה.
טוב, אני רוצה לעשות פרודיה על זה,
מסוג הספרים שמוכרים בקופה של חנות בגדים.
את יודעת, הקטנים האלה... -כן, רב מכר.
הבנתי. -כן, כסף גדול.
הוא ייקרא
"האם אתה הנפש התאומה שלי?"
אלוהים.
סוג של סיפור עם מוסר השכל על הנושא של מופקרות מינית ו...
את יודעת, פשוט להיות אני. -כן.
אני איתך. -זה טוב, נכון?
כן, רב מכר.
זה מוזר. אבא שלי אף פעם לא מתקשר אליי.
טוב. -היי, אבא.
תורידי את הרגל מהתיק שלי! -אלה, שבי במקום שלך.
אני לא נוגעת בו.
תפסיק. מספיק. -בסדר.
הרגל שלו מונחת על ארוחת הצהריים שלי.
רגע, תן לי לסדר את זה כדי שאוכל להושיב את אחותך.
ידיים למעלה.
למה את תמיד מאמינה לה?
אימא? -זה סבא.
היי, אבא. מה קורה? הילדים במכונית.
זה חומר מצוין לטוויטר.
בחורות בלהקה שעוסקות בסריגה.
מושלם. -אתה מוכן להפסיק?
תוכלי להרים קצת?
לא. -אתה צוחק?
לא, אני רציני. -ככה? כאילו...
לא. -כך ש...
כי אני רוצה להמשיך בסריגה.
זה סאטיבה או אינדיקה?
סאטיבה. -תגיד לברי...
אתה רציני?
שאנחנו צריכים... -תפסיקי לדבר.
להקליט מחדש את הקולות שלי ב"פארטי פאול".
סאטיבה עושה לי התקפי חרדה. -טוב.
היי! -מישהו הגיע.
למישהו יש מפתחות?
שאחביא את הגראס? -כן, זו אחותי.
יש לה מפתחות. וכן, תחביאו את הגראס, אחרת היא תעשן את כולו.
היי.
שלום.
היי. -אתן שתיים.
היי, אני אלי.
תמי?
היי.
שרה. -מה את עושה.
כלומר, למה את... חשבתי שהילדה שלך גדולה יותר.
לא, זאת ביאנקה.
לא... היא מאשתי הראשונה.
היא בת 17 עכשיו.
כן, וקואין ואני... נפרדנו.
אני מצטערת. -לא.
אני נשואה לבארב עכשיו, כך ש...
אני נותנת לזה...
נותנת לזה הזדמנות שנייה.
כן. יש לנו... יש לנו גרייסי בת החמש.
שסילקו אותה מ"אוקס".
היא נשכה ילד. הוא היה מניאק
וזה הגיע לו, אבל... את יודעת.
מה איתך? מה יש לך?
אלה בת חמש וזאקי בן שש,
ואני נשואה, לבחור.
שמו לן.
הוא נהדר. -טוב.
ראיתי את כתבת הפרופיל שלך,
על הדקורטור שלך...
מעצב פנים. -סליחה, מעצב פנים.
אבל זה בסדר. -באמת, התצלום ההוא היה מדהים.
זה טוב.
זה משלם את דמי המזונות ואת קצבת הילדים.
אנו צריכות להיפגש. -אולי מפגש משחקים.
אני יכולה... כן, עם הילדים.
כן. -אשים זמם לגרייסי.
את נראית נהדר, ילדונת.
אלוהים,
בבקשה תגיד לי שלא זיינת את שתיהן בבת אחת.
לא, דווקא לא,
כי אחת מהן בת 17, כך שאני לא מזיין אותה.
האחרת היא אדם אנושי ונעים באמת,
לכן גם אותה אני לא מזיין.
אני עושה איתה אהבה מענגת.
סוג של אהבה מחברת,
רוחנית, קרמית, חמאתית...
אל תדבר אליי ככה.
למי מהן אתה עושה את הדבר המפחיד הזה?
לשמאלית, עם השיער.
הלהקה שלהן טובה דווקא.
את תאהבי אותם. -באמת?
כן. -איך הן נקראות?
"גליטריש".
"גליטריש"? -כן.
נשמע כמו קליטוריס (דגדגן). -לא נכון.
הלהקה שבה אישה אחת עומדת מאחור
במבט רציני ומנגנת במשולש?
כן, נכון. -כן.
אבל זה דווקא חשוב מאוד לסאונד.
באמת. -חשוב מאוד לסאונד?
אלוהים. מה יש לך נגד המשולש?
איך אתה מאכיל את הילדות שבבית שלך?
אין כאן כלום.
כדאי שתקנה... אתה יודע מה הן אוהבות?
קופסאות מיצים וחטיפי גבינה, פינוקים לילדים.
סיימת? -דיברת עם אבא?
כן. -ו...
את חושבת שיש לו סרטן? -בערך.
אם הוא ממש חולה,
שיתחיל לתת לנו 12 אלף לשנה עכשיו.
למה?
לצורכי מס, את יודעת.
זה פשוט... בכל אופן, אל תדאגי.
היי. -מה זה?
מ"שוטגאן וילי".
אלוהים, קיבלתי עכשיו זקפה בבטן.
האיש הזה בטוח שלאבא יש סרטן.
מה? לא. ברצינות? -ברצינות.
חשבתי שהתאספנו כאן כדי לשמוע על האירוסים שלו עם מארסי.
אבא לא מתארס.
הוא יותר מדי רודף כוסים.
האמת היא שהוא רודף של מארסיות.
לשש האחרונות שלו קראו מארסי, לא?
כן, גולדברג, קפלן. -שתיים. שתי מארסי.
גולדברג וקפלן.
מארסי פיצלפיינראינשטיין.
רובינשטיין או... מה הייתה ההיא?
רובינשוביצשיטצליץ.
רידינקל. -מארסי קריסטלנאכט.
בלזנברגר? -קריסטלנאכט.
ברצינות, אתה באמת חושב שזה סרטן?
"שוטגאן וילי" מכינים את סלט הכרוב עם בוטנים, אגב?
לעזאזל איתך, סרטן.
כן. -זין.
מי מכניס בוטנים לסלט כרוב? -מניאקים.
היקרים שלי. יקיריי היפהפיים.
היי, אבא.
היי, מהממת. -היי.
את רזה. בואי.
אלוהים. תמי קשמן המזדיינת?
אלוהים, לן יודע שהילדים באותו בית ספר?
למה שיהיה אכפת לו?
אולי כי במשך כל השנים שלכן במכללה
הזדיינתן?
בחייך, מי לא מתנסה בדברים במכללה?
את צוחקת? זו לא התנסות.
דיברתן על אימוץ ילד יחד.
זה לא קרה.
אלוהים, אני זוכרת בבירור שהתקשרת
ואמרת שאתן עומדות לאמץ שני ילדים מקסיקנים...
חכי, הם... -מאל סלבדור.
אלי, בואי הנה, זונה קטנה.
את תמיד מצטיינת בהזמנת האוכל, מותק.
תודה. תכתוב את זה על המצבה שלי,
"תמיד ידעה כמה להזמין".
כמה אנחנו?
מארסי באה?
לא, מארסי ואני נפרדנו.
אני בסדר. אני מרגיש טוב יותר, למען האמת.
טוב, הנה זה.
אלוהים, תראי את הפרצוף הזה.
אלוהים. -תראי את זה.
לעולם לא היו נותנים לי להחתים בחור כזה כיום.
תראי את החוטם.
כיום לא היו מראים אף כזה בטלוויזיה.
אהבתי אותו כל כך.
התחתנת איתו.
כן, כשהייתי בת ארבע. היה לנו טקס.
לעולם לא אהיה מאושרת שוב.
עבודה נפלאה. -בסדר.
אלה ממש מדהימים.
יפה שנסעת לשם.
אלי, לא אכלת כזה. -את צוחקת?
שרה, אני לא אוכלת גלוטן. -מה?
יש לך בעיה עם גלוטן?
כן, אבא, יש לי בעיות עם גלוטן.
כן, יש לה הרבה בעיות עם גלוטן,
וגם... רגליים חסרות מנוח. -תסמונת הרגל חסרת המנוח.
וגם אפשטיין בר... -הרעלת כספית.
עייפות כרונית, מחלת ליים.
היא סבלה ממחלת ליים. -לא, באמת, זה תועד.
לארבעה אנשים בלוס אנג'לס הייתה מחלת ליים.
סליחה. זה נכון. גוש גדול בבית השחי שלי.
אלי היא אחת מהם.
אבל זה היה זמני. -אבא, יש לך רוטב כאן.
אלוהים, תעזבי אותו.
הוא באמצע ארוחה, בסדר? זה כלל הזהב.
תני לו להתלכלך כמה שהוא רוצה.
נשטוף אותו בסוף.
לא, מתנקים לאורך הארוחה.
לא לימדתם אותנו איך לאכול.
אתה מבין את זה, נכון?
כי באנו מקהילה קטנה באירופה.
סבתא שלכם רוז אכלה חסה בידיים.
אלוהים אדירים. ג'וש, ברצינות?
תעשה משהו בנוגע לעצמך.
בעצם, עקרונית לא אעשה.
אני אוכל בשר על האש וזה נמרח על הפרצוף.
אני לא מושלם כמוך.
בשר תלוי על השפם.
שרה מיס אמריקה לניקיון 1992.
בסדר. -את יודעת מה?
זה לא קשה כל כך. מנגבים...
למה לא תנקי את רוטב הברביקיו שנכנס לך לווגינה?
חבר'ה... -סליחה.
תקשיבו, אני צריך לדבר אתכם על משהו.
שינוי גדול מתרחש.
אלוהים, אני אוהב אתכם, ילדים, אני אוהב אתכם.
אני אוהב אתכם, ילדים.
זה באמת סרטן. אלוהים. -אבא, אתה גוסס?
רק תגיד אם אתה גוסס.
ידעתי שזה סרטן. -אבא, אתה גוסס?
אני חושב שאין לו סרטן.
רק תגיד אם אתה גוסס.
אבא, תגיד אם יש לך סרטן.
אבא, אתה נראה טוב. הוא נראה טוב. -תודה.
לא משנה איך הוא נראה.
זוכרים את ג'יל גולדברג?
כן. -הייתה לה מלנומה שלוש שנים.
לא ראו את זה.
ואז... היא מתה.
ג'יל גולדברג מתה? -כן.
לא, אם לאבא היה סרטן, זה מהסוג שאם מסתכלים בו...
כמו הסרטן שכל החברים שלך מתו ממנו...
סרטן הערמונית. -הערמונית, סרטן הערמונית.
זה הסרטן שבטח היית חוטף, נכון?
סרטן המעי הגס. מחלה רצינית.
אלוהים. אין לדעת. זו לא בדיחה.
זה לא העניין... -כמה מהחברים שלך...
אלוהים! תפסיקו!
אלוהים, אין לי סרטן.
אתם רוצים שיהיה לי סרטן?
טוב.
ובכן...
אני מוכר את הבית.
סיימתי עם הבית. -אני אקח אותו.
אתה לא. -למה לא?
אתה לא תעבור הנה.
לא כדי לגור בו. אני אמכור אותו.
חקרתי את הערך של הבית הזה.
אתם יודעים כמה הוא שווה?
ובכן, אני... זה קר. -מצטערת.
כמעט סיימתי. אני רק צריכה... -בבקשה?
אני מצטערת. -חשבתי שאת ולן
תשמחו לגור כאן.
אלוהים!
אין מצב. אלוהים אדירים!
למה אתה רוצה לתת את הבית לי?
כי אני רוצה. -זה מטורף.
היא זקוקה לשני גברים שיממנו אותה? כבר יש לה אחד.
אני רוצה בעל שיקנה לי בית ויקרע את התחת בעבודה
כדי שאוכל ללכת ליוגה ולישון כל היום.
זה יהיה כיף.
למה ששניכם תחליטו מי יקבל את הבית?
לשניכם יש בית.
לי אין. -את לא יכולה לקבל בית
כי את לא מסוגלת לנהל כסף,
וההוכחה לזה היא שאין לך בית.
לא משתמשים ככה במילה "הוכחה".
צריך לומר, "ההוכחה לכך".
זה מתאר מצב, לא משהו שנמצא בפנים. "לכך", זה הניסוח.
בגלל זה אתה יוצא עם ילדות,
כי הן לא מתקנות את השפה שלך.
אני לא יוצא עם ילדות.
אתה כן. -את ילדה דווקא.
תקשיב, אבא. היה נחמד
אילו היית מדבר איתי על זה ביחידות
לפני שהפכת את זה לתחרות חופשית.
אתה יודע מה?
יש לי תכנית, אני אוהב אתכם מאוד,
ונדבר אחר כך.
להתראות.
טוב, את רוצה לקחת את זה הביתה?
כן, בבקשה.
אבא, אתה לא צריך את כל האוכל הזה, נכון?
אבא, אארוז לך את הבשר בניילון.
איפה תגור, אבא?
בבקשה.
זו רק הלוואה.
אתה יודע, בלשכת התעסוקה
טעו במספר הדירה שלי.
זה בסדר. -לא יודעת.
ומישהו אחר מקבל את הכסף שלי.
מה קרה לכסף מ"פחות או יותר"?
אבא, זה היה לפני שש שנים.
זה היה לפני שש שנים?
כל הכסף הזה נגמר?
כן. זה לא היה הרבה.
טוב, אני תמיד... תמיד...
תמיד שמח לעזור לך כשאת בצרה.
אני לא בצרה, אני רק...
את יודעת...
מתוך כל הילדים שלי, את האחת...
שרואה אותי הכי ברור.
כנראה כי אנחנו חולקים את גן דיכאון.
אני לא בדיכאון.
אלוהים, זה קשה כל כך...
שמישהו רואה משהו שאתה לא רוצה שהוא יראה.
טוב, תודה.
אלי, בואי נזוז.
לכי, את רוצה ללכת.
הלו? -היי.
איך הלך? -אני... לא הצלחתי לעשות את זה.
אלוהים, לא היה לי מושג שזה יהיה קשה כל כך.
אני יודע.
תודה. גם אני אוהב אותך.
כן, נתראה מחר.
כן, לילה טוב.
ריטה? זה אני.
היי.
תרגיש בנוח.
הוא רק רצה...
להודיע על הפרישה שלו.
ובכן זה היה כל העניין. -כן.
חשבתי שאתם יודעים שהוא פורש.
כן, אבל לא מתי ו...
אתה יודע, הוא... זה היה מין אישור.
הוא היה יכול לספר לכם את זה בטלפון, אבל...
כן. אני לא יודעת.
אולי הוא רצה פשוט לאסוף את כולנו. אני לא יודעת.
בטוח שזה לא סרטן?
לא, דיברנו על זה.
אין סרטן, כך שזה נהדר.
היי, חשבתי...
להזמין את תמי ואת גרייס למפגש משחקים השבוע.
זה יהיה בסדר?
כמובן. למה לא?
זאת הלסבית שלמדתי איתה במדיסון.
אני אוהב לסביות.
אמרתי: "לא הצטרפתי למועצה הזו כדי לראות אתכם הופכים אותה
"מאנשים שאכפת להם מפאלם טראס
"לחבורת טירונים שמעולם לא ישבו במועצת דיירים
"ולא עסקו בהערכות מיוחדות,
"לא עסקו בשום דבר, למען האמת."
היי, מותק. -היי, אימא.
יכולתי ללכת לכלא. יכולתי.
אם את יושבת שם, תחלצי נעליים.
אני אחתוך מלון.
הוא ירוויח סכום הגון מהמכירה הזאת.
לא תקבלי כלום מזה?
הוא כבר לא נותן לי כסף.
לא זול לצאת עם בחורות צעירות.
הוא אומר שהוא פנוי עכשיו.
לא הייתי מאמינה לאף מילה שאבא שלך אומר.
שום דבר, אף מילה.
בכמה כסף קניתם את הבית הזה?
83 אלף דולר ב-1972.
ג'וש ואני הסתכלנו בתקליטים ישנים. יש המון טובים.
למה נתת לו את כולם?
את יודעת שאני לא חובבת מוזיקה.
הוא בסדר?
מה? -הוא בסדר?
תשאלי אותו.
כולם חושבים שמאז התחיל לאבד מילים
הוא הפסיק לשמוע. אבל הוא יכול לשמוע.
היי, אד.
היי.
מה שלומך?
את רואה?
איפה היית?
אני לא מבינה למה ביקשת ממני לישון אצלך
אם אתה מתכוון לאחר במיליארד שנה.
כי אני לא מסוגל לישון יותר בלי שתהיי לידי.
אלוהים, יש לך כדורי שינה.
אבא שלי עומד למכור את הבית שלי.
את הבית הזה?
לא, את בית המשפחה.
הם התגרשו. אימא שלי עברה דירה.
אבא שלי קיבל את הבית.
הייתי בן 15.
למה הם התגרשו?
הם אמרו שהם כבר לא מאוהבים.
- מרכז הלהט"ב של לוס אנג'לס -
הלכתי לסופרמרקט
ופשוט... הוצאתי אותה. את מבינים?
עמדתי בתור לקופה
והקופאית אמרה:
"אני צריכה לראות תעודה מזהה
עם כרטיס האשראי הזה שלך."
אתם יודעים איך זה, נכון?
ופשוט ידעתי. חשבתי, זה לא יהיה טוב.
זה יהיה מכוער.
אז, היא המשיכה להסתכל בי.
ואז היא אמרה...
ככה, אתם יודעים?
והיא סרקה את ה...
סוללות או משהו כזה.
זה היה...
לא, זה היה ניצחון גדול.
ואני לא... אמרתי לעצמי:
"אל תבכה מול האישה הזאת.
"אל תבכה מול האישה הזאת."
תודה על ששיתפת אותנו, מוארה. תודה על שנחשפת בפנינו.
עוד דבר אחד.
התחייבתי כאן בשבוע שעבר
שאצא מהארון בפני ילדיי, ולא עשיתי את זה.
כי זה פשוט לא היה הזמן הנכון.
אבל אעשה את זה, וזה יקרה בקרוב.
כן. -אני מבטיחה לכם.
אני מבטיחה לכם.
הם אנוכיים כל כך.
אני לא יודעת איך גידלתי שלושה בני אדם
שלא יכולים לראות מעבר לעצמם.
את זוכרת את הבית של הוריי?
האם אני זוכרת?
את לא זוכרת שלקחת אותי לשם
לחג ההודיה הכי מביך, בערך שבוע
לפני שהם הודיעו שהם מתגרשים?
זה היה... -גיהינום.
חג הודיה רע במיוחד.
בכל אופן, אבא שלי חושב לעבור דירה או לשפץ.
את יודעת מה הייתי רוצה? -מה?
את הדעה שלך.
את רוצה לראות אותו איתי?
כן, בטח.
זה לא הקטע שלך, הכישרון שלך?
כן, הייתי אומרת שזה... כן, זה... זה הכישרון שלי.
עכשיו?
עכשיו.
אז תגידי לי מה את רוצה.
אני רוצה לשנות את הגוף שלי.
מה את רוצה לעשות לו?
אתה יודע, אני פשוט רוצה...
אני רוצה זרועות חטובות ו...
מותניים יפים, תחת גדול,
מותניים צרים, תחת גדול.
פשוט להרגיש מושרשת, אתה מבין?
כמו גזע עץ...
ולא שאני עומדת ליפול בכל רגע.
בואי נתחיל בזה, מה את אוכלת?
אוכל בעיקר.
אבל לפעמים אני אוכלת יותר מדי אוכל,
ואז שונאת את זה.
ואז אני מונעת מעצמי אוכל,
וזה פשוט... -מניעה.
לא, אני אוהב לקרוא לזה משמעת.
כן. -כן.
קצת משמעת לא תזיק לי.
לעזאזל, זה מרהיב.
נכון? -כן.
צריך רק להגיע מאחור כדי להיכנס.
הוא משאיר את דלת ההזזה פתוחה.
מאז 1976? -מה, 1963?
כן.
חדר השינה של אבא שלי.
השלד של המותק הזה...
אף אחד לא נגע בו, מה?
ככה זה נראה.
את חושבת שהוא...
שהוא שווה הרבה כל כך שכדאי למכור אותו עכשיו?
לא הייתי מוותרת על הבית הזה אלא אם כן מישהו צריך את הכסף.
מה המצב הכלכלי של מורט הזקן?
למען האמת הוא מדבר על לתת את הבית לי וללן.
ולן רוצה אותו?
אלוהים, הוא יסתער עליו.
הוא תמיד מתלונן על איסט סייד,
קורא לו הגטו.
"הגטו".
אני לא יודעת אם אני מוכנה לוותר על ימי שבת בבוקר.
על שוק האיכרים, על אשת לביבות הפופוסה.
אשת הפופוסה היא זו שתתגעגעי אליה.
כן.
אני ממש אוהבת את הפופוסה שהיא מכינה.
מה אמרת?
מה? אני אוהבת את הפופוסה שלה.
טוב.
מה?
את פשוט... את יודעת.
כשאת אומרת את זה, זה נשמע קצת...
נשמע קצת... קצת מלוכלך.
מה?
אני אוהב אותך.
אתה כזה לוזר.
אל תגיד את זה.
יש לי שיר שאני רוצה שתעשו לו גרסת כיסוי.
על זה אתה חושב כרגע?
זה כל מה שיש לי.
זה כל מה שיש לך.
זה כל מה שיש לי.
את בטוחה שזה כל מה שיש לך בשבילי?
כן, זה כל מה שיש לי.
תזיזי את התחת הגדול הזה.
עוד עשר.
עשר,
תשע...
שמונה...
שבע, שש...
חמש...
ארבע...
שלוש...
שתיים...
אחת.
אבא?
שלום, בנות. חת הגדול הזה.