POVESTIRI DIN BUCLĂ
ACASĂ
Cincizeci și cinci.
Treizeci și trei.
Zece?
Cole.
Bună.
Ești la gimnaziu acum.
O simți ca pe o schimbare mare?
Îmi amintesc că a fost greu pentru fratele tău.
Da?
Îți spun și ție ce i-am spus lui.
Dacă vreodată te simți copleșit,
poți veni oricând să vorbim.
Bine?
Da.
S-ar putea să-ți placă asta.
Am teme.
Nu e nicio grabă.
Mă bucur că te-am văzut.
Pot să-l sun pe Jakob?
Da, după cină.
Fratele tău muncește din greu.
Și ce?
Are nevoie de spațiu.
Va fi la fel pentru tine când vei crește.
Ba nu.
Te vei răzgândi.
De ce lucrurile nu pot rămâne așa cum erau?
Din cauza timpului.
A timpului?
Vom fi mereu alături de tine.
E ușor, nu?
Ce trebuie să fotografiez?
Orice vrei să păstrezi.
O vezi pe aia?
În centru?
Mi s-a părut că am văzut pe cineva zilele trecute,
chiar în vârf.
E cam sus să te urci acolo, nu crezi?
Acum, că fratele tău locuiește în oraș,
îți place să ai propria cameră?
Da.
E bine să ai spațiu, dar uneori e prea mult, nu?
Nu...
Cole, fratele tău e la telefon.
Jakob?
Sunt bine.
Da.
Mă gândeam,
dacă nu ești ocupat,
pot să te vizitez?
Mâine?
Weekendul următor?
Când vii acasă?
Mi-e dor de tine.
Nu dormi?
E ciudat...
ca fratele tău să nu fie aici.
Pot să văd?
Îmi amintesc de asta.
Îți place?
Uite aici. Numele meu.
Greu de crezut.
Simți că a trecut mult timp?
Parcă a fost o clipită.
S-ar putea să nu pară așa,
dar acesta e un moment special din viața ta.
Presupun că așa e.
Ei bine...
Te iubesc.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Jakob?
Ce faci?
Ți-am adus ceva de acasă.
Pot să urc?
Stai așa.
Bine, vino sus.
Cum?
Iese cineva.
Bună.
Salut. Trebuie să plec la muncă în curând.
Ce faci acolo?
La Buclă?
Calibrez panourile electrice.
Ai adus ceva, sau ce?
L-ai uitat.
Mersi.
Cum e la școală?
Unii profesori îmi spun pe numele tău.
Pentru că le-ai fost elev.
E ciudat.
Da.
Întârzii la lucru.
De ce nu mai vii acasă?
Eu...
- Ești supărat pe mine? - Nu.
- Dacă am făcut ceva... - Nu ai făcut nimic.
- Dar dacă am făcut... - Nu sunt supărat pe tine, da?
O să întârzii.
Uite, nu ai făcut nimic.
Doar că nu mă simt confortabil acolo.
De ce nu?
Pentru că nu e casa mea.
Nu știu cum să...
Nu sunt fratele tău.
Știu că asta ar putea suna...
Am găsit ceva în pădure.
Eu și fratele tău.
Am putut să ne schimbăm între noi.
Și când nu am vrut să revin în corpul meu,
Jakob, el...
De ce inventezi asta?
Nu inventez. Încerc să-ți spun ceva. Adevărul.
- Te rog. - Lasă-mă să plec.
Dacă nu ești fratele meu...
Atunci, el unde e?
E în asta.
Și...
Tu cine ești?
Sunt Danny.
El a murit.
N-am vrut să se întâmple asta.
M-am simțit foarte prost.
Fratele tău...
Sper doar că nu e supărat pe mine.
Cole.
Trebuie s-o văd pe mama.
Cine e mama ta?
E șefa Buclei. Loretta Willard.
Da, am un vizitator pentru dna Willard.
E în oraș azi.
E totul în regulă?
Hei... E totul în regulă?
Jakob?
Lucrezi în subteran acum.
Sau Danny lucrează.
Crede că ești supărat pe el.
Eu aș fi.
Hei. Ce are urechi, dar nu poate auzi?
Un lan de porumb.
Bine, uite încă una.
Să nu crezi niciodată un atom,
inventează totul.
Da. M-am gândit că o să-ți placă asta.
Mama va ști cum să te scoată de aici.
E în oraș.
Ar trebui să mergem să o găsim.
Nu-ți face griji.
Ea va face totul cum a fost înainte.
Haide.
Când rezolvăm problema asta
și ești iar în corpul tău,
te întorci acasă, da?
Ce este?
E cineva acolo?
Poți să dormi?
Noapte bună.
Mi-a fost dor de tine.
Ce vrea?
Pleacă!
Ești rănit?
Ce îl apucase?
Vii?
Aproape am ajuns.
Am reușit.
Jakob?
Ce fac?
Jakob, ce fac?
Te rog, Jakob.
Jakob?
Jakob.
Nu pleca.
Danny?
- Da? - Poți s-o suni pe mama?
- Cum o cheamă? - Loretta Willard.
Mamă?
Ți-am spus.
Voi fi mereu alături de tine.
Jakob.
Știu.
Unu, ne-am întors de unde am plecat.
Încetinim, la un metru, de la zece la zero...
Pârâul din pădure.
L-ai traversat când curgea și de asta ai fost plecat așa de mult timp.
Nu mi s-a părut că a trecut mult timp.
Dar a trecut.
Mi-aș dori ca tatăl și bunica ta să mai trăiască și să te vadă.
Nu e corect.
Vreau să fie cum era.
Cole.
Sunt eu, Danny.
Le-am spus părinților tăi ce s-a întâmplat.
L-ai găsit pe fratele tău?
Nu era supărat pe tine.
Am o fiică acum.
Vrei s-o cunoști?
Sigur.
Nora.
Nora, el e...
- Salut. - Bună.
Cole.
Bună.
Ce surpriză plăcută!
Am... terminat cartea.
Cum ți s-a părut?
A fost tristă.
Și frumoasă.
Sigur. Și asta.
Cum e?
Să te întorci acasă?
Totul s-a schimbat.
Se întâmplă.
Dar nu și tu.
De ce?
I-am fost profesoară fratelui tău.
Știu.
Și părinților tăi.
Când erau de vârsta ta.
Asta e...
Cum?
A existat primul,
dar bunicul tău l-a trimis de aici.
Apoi am fost eu.
Al doilea.
Al doilea ce?
Schimbarea este naturală.
Dar eu nu sunt naturală.
Cum este?
Un pic mai încolo.
Așa?
Da.
Mamă, nu te mișca.
Când am fost plecat...
ți-a fost dor de mine?
Mamă?
Mai mult decât orice.
Bine?
Ești gata?
Da.
Cole?
Hei, Cole.
Vezi ceva?
Asta e casa?
Arăta puțin diferit.
Aici a crescut tatăl tău.
Cine locuiește aici acum?
Nu știu.
Simți că a trecut mult timp?
Parcă a fost o clipită.
Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu
Redactor Robert Ciubotaru Popescu