PŘÍBĚHY NEKONEČNA
DOMOV
Padesát pět.
Třicet tři.
Deset?
Cole.
Ano?
Už jsi na druhém stupni.
Je to pro tebe velká změna?
Pamatuju si, že pro tvého bratra byla.
Fakt?
Řeknu ti, co jsem řekla jemu.
Když toho na tebe bude moc,
můžeš si přijít popovídat.
Dobře?
Ano.
Tahle se ti bude líbit.
Mám úkoly.
To nespěchá.
Ráda jsem tě viděla.
Můžu zavolat Jakobovi?
Ano, po večeři.
Tvůj bratr hodně pracuje.
No a?
Potřebuje prostor.
Pochopíš to, až vyrosteš.
Nepochopím.
Změníš názor.
Proč věci nemůžou zůstat, jak byly?
Za to může čas.
Čas?
Vždycky tady budeme pro tebe.
Snadné, že?
Co mám vyfotit?
To, co chceš uchovat.
Vidíš tamhleto?
Uprostřed?
Někoho jsem tam před pár dny zahlédla.
Úplně nahoře.
Asi bylo náročné tam vylézt.
Baví tě mít pokoj sám pro sebe,
když teď bratr žije ve městě?
Chápu.
Je dobré mít prostor, ale někdy je ho příliš, že?
Ne...
Cole, volá ti bratr.
Jakobe?
Mám se dobře.
Jo.
Říkal jsem si,
kdybys měl čas,
mohl bych tě navštívit?
Zítra?
Příští víkend?
Kdy přijdeš domů?
Chybíš mi.
Jsi vzhůru?
Je zvláštní,
když tu není tvůj bratr.
Můžu se podívat?
Pamatuju si na ni.
Líbí se ti?
Podívej. To jsem já.
Těžko uvěřit.
Připadá ti to dávno?
Jako okamžik.
Možná ti to nepřijde,
ale toto je vzácné období života.
Asi ano.
Tak...
Miluju tě.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Jakobe?
Co tady děláš?
Něco jsem ti přinesl z domova.
Můžu jít nahoru?
Počkej.
Dobře, pojď.
Jak?
Někdo jde ven.
Čau.
Ahoj. Chystám se do práce.
Co tam děláš?
Ve Smyčce?
Kalibruju elektrické panely.
Cos mi přinesl?
Tohle sis zapomněl.
Díky.
Co škola?
Pár učitelů mi říká tvým jménem,
protože tě učili.
Divný.
Jo.
Přijdu pozdě.
Proč vůbec nechodíš domů?
Já...
-Zlobíš se na mě? -Ne.
-Jestli jsem ti něco udělal... -Neudělal.
-Ale jestli... -Nezlobím se na tebe.
Přijdu pozdě.
Nic jsi neudělal.
Necítím se tam dobře.
Proč?
Protože to není můj domov.
Nevím, jak ti...
Nejsem tvůj bratr.
Vím, že to zní...
Našli jsme něco v lese.
Já a tvůj bratr.
Vyměnilo nám to těla.
Já jsem se nechtěl vyměnit zpátky.
A Jakob...
Proč si vymýšlíš?
Nevymýšlím. Říkám ti pravdu.
-Prosím. -Musím jít.
Když nejsi můj bratr...
Tak kde je?
Uvnitř tohohle.
Takže...
Kdo jsi ty?
Danny.
Ten umřel.
Tohle jsem nechtěl.
Cítím se tak zle.
Tvůj bratr...
Snad se na mě nezlobí.
Cole!
Musím jít za mámou.
Kdo je tvoje máma?
Vede to tady. Loretta Willardová.
Paní Willardová tady má návštěvu.
Je ve městě.
Je všechno v pořádku?
Hej! Je všechno v pořádku?
Jakobe?
Pracuješ v Smyčce.
Vlastně Danny.
Myslí, že se zlobíš.
Já bych se zlobil.
Víš, které zuby nebolí?
Ty od holiče.
A další. Učitelka se ptá:
„Kdo rozbil atom?“
„Já ne!“ volá Pepíček.
Věděl jsem, že se ti bude líbit.
Máma tě z toho dostane.
Je ve městě.
Jdeme ji najít.
Neboj se.
Zařídí, aby všechno bylo jako dřív.
Jdeme.
Až to dáme do pořádku
a budeš mít své tělo,
vrátíš se domů?
Co je?
Je tam někdo?
Umíš spát?
Tak dobrou noc.
Chyběls mi.
Co chce?
Jdi pryč!
Zranil tě?
Proč nás napadl?
Jdeš?
Už jsme skoro tam.
Dokázali jsme to.
Jakobe?
Co mám udělat?
Jakobe, co mám udělat?
Prosím, Jakobe.
Jakobe?
Jakobe!
Jakobe.
Nechoď.
Danny?
-Ano? -Zavoláte mámu?
-Jméno? -Loretta Willardová.
Mami?
Říkala jsem ti.
Vždycky tady pro tebe budu.
Jakob.
Já vím.
Jsme zpátky na začátku.
Zpomalíme. Jeden metr, z desítky na nulu.
Ta řeka v lese.
Překročil jsi ji, když roztála. Proto jsi byl pryč tak dlouho.
Mně to nepřišlo tak dlouho.
Ale bylo.
Škoda, že se toho nedožili táta a babička.
To není fér.
Chci, aby to bylo jako dřív.
Cole.
To jsem já, Danny.
Řekl jsem tvé mámě a tátovi, co se stalo.
Našel jsi bratra?
Nezlobil se na tebe.
Mám dceru.
Chceš ji vidět?
Jasně.
Noro.
Tohle je tvůj...
-Ahoj. -Čau.
Cole.
Dobrý den.
To je překvapení.
Už jsem ji dočetl.
Líbila se ti?
Byla smutná.
Ale krásná.
To taky.
Jaké to je?
Být zase doma.
Všechno je jinak.
To se stává.
Ale vy jste stejná.
Jak to?
Učila jsem tvého bratra.
Já vím.
Taky mámu a tátu.
Když byli ve tvém věku.
To...
Jak to?
Nejdřív byl ten první.
Ale tvůj děda ho poslal pryč.
A pak jsem byla já.
Ta druhá.
Druhá co?
Změna je součástí přírody.
A to já nejsem.
Co tohle?
Trošku nalevo.
Takhle?
Ano.
Mami? Nehýbej se.
Když jsem byl pryč...
Chyběl jsem ti?
Mami?
Víc než cokoli na světě.
Ano?
Připravená?
Ano.
Cole?
Cole.
Vidíš tam něco?
Je to ten dům?
Vypadá trošku jinak.
Tady vyrůstal tvůj táta.
Kdo tady žije teď?
To nevím.
Připadá ti to dávno?
Jako okamžik.
Kreativní dohled Vít Bezdíček co se stalo.