POVESTIRI DIN BUCLĂ
- Bună dimineața. - Salut.
Salut.
- Aștepți să... - Nu, doar mă uitam.
Ești nou în oraș, nu?
Da. M-am mutat acum câteva săptămâni.
Drăguț.
Eu sunt Gaddis.
Kent.
Mergi cu bicicleta.
Da, eu sunt.
Nu ai mașină sau...
Îmi fac datoria.
Știi, pentru mediu.
Bine.
Bravo.
Mersi.
Melodia asta e îngrozitoare, nu?
Eu am ales-o.
Păi... Eu...
În general nu sunt un fan prea mare al muzicii.
- „În general”? - Nu chiar.
Nu mă gândesc să pun muzică. În general.
Nici nu-mi pot imagina.
Da.
Dar îmi plac alte lucruri.
Dar... Da.
- Scuze. - E în regulă.
Era aici?
Aproximativ.
Ei bine...
- Mi-a părut bine să te cunosc. - Și mie.
La revedere.
GHID DE PĂSĂRI OCCIDENTALE
Ce crezi?
Pot să-l repar.
- Cât costă? - Nu-ți face griji.
Al cui e tractorul ăsta?
Îl recunoști?
Cine e?
Nu știu. Nu l-am întâlnit niciodată. Am găsit fotografia înăuntru.
Dacă vine, pentru că îi trebuie?
Fotografia?
Tractorul.
Ar fi ceva.
Până mâine e gata.
Mulțumesc.
Auzi...
Ai văzut vreodată găuri pe aici?
- Găuri? - În pământ.
Nu contează.
Tot acolo locuiești?
Da.
Nu te interesează să te muți mai aproape de oraș?
E frumos să fiu lângă pădure.
Urmărește păsările.
Sunt pasionat de păsări.
Le privesc.
Bine.
Privești păsări.
Ce-ți place la ele?
Sunt o fereastră spre o lume aflată chiar lângă noi.
Felul cum arată, trilurile lor unice...
Sunt perfecte.
Chiar azi, am auzit un fluierar auriu
zburând din America de Sud către Antarctica.
Ce e acolo?
Acolo se împerechează.
Nu e un loc pe care l-aș alege.
Nu? Mie mi se pare romantic.
Să mergi atât de departe pentru dragoste!
Sunt de acord.
Ce? Chiar sunt.
- N-am spus nimic. - Bine.
Te vezi cu cineva în prezent?
Acum?
Întotdeauna a fost foarte... pretențios.
- Am gusturi exigente. - E același lucru.
Cred că nu sunt prea multe opțiuni aici.
De posibili parteneri.
Nu prea sunt.
E un vin bun.
- Ești bine? - Da.
- Tu? - Da.
Trebuie să fie frumos.
Să găsești luminile aprinse pentru că e cineva acasă.
Nimic nu e perfect.
Așa spui tu.
Nu.
Hei!
Cine ești?
- Lasă-mă în pace. - Așteaptă!
Vrei să te oprești? Spune-mi cine ești!
Vrei să mă lași în pace?
- Pleacă de lângă mine! - Așteaptă!
Așteaptă!
Oprește-te!
Deci erai în tractor, l-ai reparat și acum ești aici?
Voi doi locuiți aici? Împreună?
Iar tu ești...
Alex.
Nu ești de aici.
Nici tu nu ești.
Pari surprins.
Nu, doar că...
Mă bucur să te cunosc, în sfârșit.
Tractorul a dispărut acum câteva luni.
Pur și simplu.
- Da, credeam că a fost furat. - Da, așa am crezut amândoi.
Bucla există acolo de unde vii tu?
Lucrez acolo ca paznic. Tu?
Aici a fost închisă de ani buni.
Dezafectată.
- Asta ni s-a spus. - La acel moment.
Mă gândesc că au făcut ceva.
- Cine? - Cei de la Buclă.
Nu aici, dar acolo de unde ești tu.
Probabil au provocat locuri paralele, lumi...
Da.
Și tractorul a fost atras...
în locul de unde sunt eu, din cauza a ceea ce au făcut.
Deci a fost furat.
Într-un fel.
Și reparându-l, l-ai făcut să se întoarcă. Doar că și cu tine.
- Eu? - Da.
Sunt destul de convins că așa a fost.
Pare să aibă sens. Oarecum.
Nu?
Deci, dacă ai porni din nou tractorul, te-ai întoarce?
Teoretic vorbind.
Teoretic vorbind?
Mă depășește asta.
E foarte interesant. Seamănă cu mine.
- Iubitule, el e tu. - Știu. Dar și seamănă cu mine.
Desigur.
Zic doar că este...
Este interesant.
Intră.
Ai tot ce-ți trebuie?
Da.
Impresionant.
Colecționezi?
Da.
Cum este?
Colecția mea?
Nu, lumea din care vii.
Nu e așa.
E ciudat, nu-i așa?
Să-ți auzi propria voce?
Destul de ciudat.
Știu că e diferit aici,
dar nu pare că noi doi suntem atât de diferiți.
Nu chiar.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Închid ușa?
O închid eu.
Aș fi spus același lucru.
Noapte bună.
Încearcă-l acum.
Sunt blocat aici, nu-i așa?
Așa se pare.
E cineva acasă care-ți va simți lipsa?
Un fluierar auriu?
Prundăraș.
Poate că nu este atât de rău să fii aici.
Ne putem bucura de muzică, cărți și păsări.
Am putea fi prieteni.
Mi-ar plăcea asta.
Este palpitant.
Aveam o poză cu Alex în tractor. Ai găsit-o?
Nu.
Asta e.
Îmi pare rău că nu poți pleca.
Se mai întâmplă.
Da?
Presupun că nu.
Aseară ai spus că te bucuri că mă întâlnești, în sfârșit.
Am spus „în sfârșit”?
Nu știu de ce am spus asta.
Trebuie să fie șocant.
Pentru mine, cu siguranță este.
Un șoc bun, sper.
Ți-ar prinde bine o masă aici.
Da, ai dreptate.
Pot să întreb...
Cum v-ați întâlnit voi doi?
A fost o întâmplare, sincer.
Și la început nu ne-am înțeles.
De ce?
Din cauza diferențelor.
Am trecut prin multe, dar iată-ne.
Iată-ne.
Mă refeream la el și la mine.
Știu.
Acolo de unde ești ai pe cineva?
Cineva ca mine?
Nu e nimeni ca tine.
Ar putea fi frumos, odată ce te acomodezi.
Ai vreun Sleepy John Estes?
Nu. Nu am auzit de el.
Nu?
Ți-ar plăcea.
Mă întreb dacă există în lumea mea.
Nu mi-ar plăcea lumea asta fără el.
Voiam să întreb...
Alex...
E greu să fii cu cineva așa de atrăgător?
E ciudat să întreb asta?
Nu.
Nu e greu?
Nu e ciudat să întrebi.
Dar, uneori, poate fi.
Ce?
Greu.
Ai fost vreodată cu cineva?
Pe termen lung?
Nu chiar.
Pe termen scurt?
Ești fericit aici?
De ce?
Pentru că îmi place să-ți pot împărtăși lucruri.
Și mie.
Dar nu pot să cred că nu-l ai pe Sleepy John Estes.
Corect.
Bună.
Ce părere ai? E pentru tine.
Serios?
E un cadou.
E foarte frumoasă. Eu...
Mereu ai făcut asta?
Scaune, dulapuri, mese.
Și ce îți place la asta?
Sunt curios.
Nimeni nu m-a întrebat asta.
Nici măcar eu?
El are hobby-urile lui, iar eu, pe ale mele.
Cred că îmi place să lucrez cu mâinile.
Și?
Ai în cap o idee.
A ceva perfect.
Totul așa cum ar trebui să fie.
Și, încetul cu încetul, se conturează până într-o zi când... iată-l!
Exact cum ți-ai imaginat.
Perfect.
Eu privesc păsări.
Îmi plac păsările pentru că sunt perfecte.
Nu e chiar același lucru.
Da, bănuiesc că nu.
M-am gândit, din cauza a ceea ce ai spus...
Este încă prea ciudat să vorbesc cu tine.
- Îmi pare rău. - Nu.
E un lucru bun.
El a auzit totul înainte.
Dar cu tine, totul e nou.
Nu-i așa?
- Este foarte bun. - Da. E bine făcut.
Trebuie să mai fac.
- Ești obosit? - Am stat azi mult la aer.
Vei dormi bine.
Vreți să vedem un film?
Sunt frânt. Dar tu poți.
Nu ar trebui. Trebuie să mă trezesc devreme.
Te pot ajuta cu vasele.
Nu. Te rog, nu-ți face griji. Mă ocup mâine de ele.
Sunt curios ce părere vei avea despre cărțile alea.
Da.
Noapte bună.
Ești bine?
Cred că și eu sunt obosit.
Noapte bună.
Diseară vin niște prieteni în vizită.
La mine și la Alex.
Te superi dacă...
Desigur că nu.
Adică, cum am explica...
Nu am putea.
- Știu că nu e ideal, dar... - Voi sta aici.
Ce?
Păi, ar putea să vadă pe ferestre.
Înțeleg.
- Atunci, unde? - Poate în magazie.
Regret enorm.
- E în regulă. - Va fi doar în noaptea asta.
Am spus că e în regulă.
Te-am speriat?
Ți-e foame?
Mulțumesc.
Te distrezi?
Nu chiar.
Nu-ți place de ei?
Mi-a plăcut.
La început.
Și ce îți place la el?
La tine?
Adică, sunteți împreună de foarte mult timp.
Așa este.
- Deci trebuie să existe un motiv. - Există.
Care este?
Pentru că nu e nimeni ca tine.
Ar trebui să plec.
Alex...
Ne vedem mâine.
Haide!
- Du-te dracu'! - Alex...
- Du-te dracu'! - Nu!
Nu! De fiecare dată faci așa!
Doamne! Mai scutește-mă!
- Ce? De ce pauză ai nevoie? - Du-te dracu'!
Grozav! E grozav!
Iau mașina.
E ridicol.
Alex!
Rahat.
Cum merg lucrurile?
„Lucrurile”?
V-am auzit aseară.
Și?
M-a făcut să cred că poate lucrurile nu merg prea bine între voi.
Greșesc?
E doar o ceartă. Ne mai certăm câteodată.
Nimic mai mult?
Nu chiar.
Când ești într-o relație de mult timp, așa ca noi...
Nu-mi vorbi de sus.
Nu vreau să o fac. Doar că...
O să vezi.
Nimic nu e perfect.
Poți să-l identifici?
Nu.
Tu?
Nu.
Eram singur.
Și nu pentru oricine.
Eram singur pentru tine.
Scriu aceste pagini de atâta vreme, sperând să ne întâlnim.
Mă întreb cum ar fi dacă am fi împreună.
Și acum, iată-ne!
Iar tu ești mai perfect decât mi-am imaginat vreodată.
Știu că îl iubești, dar asta înseamnă că mă poți iubi și pe mine.
Poate chiar mai mult.
Chiar e un gând așa de ciudat?
Am putea fi atât de fericiți!
Fugi cu mine.
Fii cu mine.
Aștept.
Întotdeauna.
Ce este?
Tot ce vreau,
tot ce am simțit e acolo.
Te voi aștepta.
Unde e Alex?
Ai citit?
- Eu... - Nu știu ce să spun.
De ce?
- Nu-l apreciezi. - Chiar simți așa?
Nu ți-aș fi făcut asta.
Să încerc să ți-l iau.
Nu?
Poate.
E greu.
Să știi ce e de făcut într-o situație ca asta.
Nu vreau să fiu supărat pe tine...
Și totuși...
Trebuie să înțelegi, Alex nu e cum ți-ai imaginat.
Au mai fost și alți bărbați.
- Ce vrei să spui? - Nu se poate abține.
Entuziasmul unei persoane noi,
chiar dacă e un alt eu.
Dar relația își urmează cursul.
Și apoi se încheie.
Nu mă mai vrea?
Se simte prost că ai crezut că era mai mult decât o aventură.
Dar a fost!
Nu și pentru el.
Acești bărbați, eu...
De ce îl lași?
Nu e perfect.
Și nici noi nu suntem.
Știu că suferi acum.
Sper doar că vom putea lăsa totul în urmă.
Vrei să rămân?
Ar fi atât de rău?
Știu că suntem amândoi supărați acum, dar putem trece peste asta.
De ce ai mai vrea să locuiesc aici?
Pentru că ești prietenul meu.
Dar nu mai vreau să fiu singur.
Nu ești. Ai putea...
Nu pot! Eu...
E prea greu.
Nu înțelegi?
Nu pot continua să trăiesc aici cu nimeni.
Uite...
Mai stai o zi...
Nu, trebuie să plec, acum.
Gândește-te la asta.
Unde te vei duce?
Văd eu.
Hei!
O să-mi fie dor de tine.
Bună.
Ce pot să-ți aduc?
Doar o apă.
- Mulțumesc. - Bine.
- Poftim. - Mulțumesc.
Scuză-mă.
Ești din zonă?
Nu chiar.
Atunci, lasă.
Scuză-mă...
Pentru ce ai binoclul?
Poate suna un pic ciudat, dar caut o pasăre.
Îți plac păsările?
Da.
Nu m-aș fi gândit...
Stai, și ție?
Da.
Ce șanse erau?
Pot să vin la tine?
Da. Sigur.
E ciocănitoarea de fildeș.
- A dispărut ca specie. - Așa se spune.
Dar am auzit că a fost văzută în apropiere.
Nu s-a confirmat.
E mult prea în nord.
Așa m-am gândit și eu.
Dar m-am gândit: „Ce naiba? Voi vedea cu ochii mei.”
Pentru că, în cele din urmă, cine știe, nu?
Mai devreme, am auzit o pasăre și n-am recunoscut-o.
Poate...
Poți să-mi arăți unde?
Dacă nu e prea mare deranjul.
Chiar deloc.
Eu sunt Gaddis.
Kent.
Mă bucur să te cunosc.
Și eu.
Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu
Redactor Robert Ciubotaru Popescu