-Copak to máš? -Dívej.
Ukaž babičce.
Světlušky.
Šest krát osm.
-Čtyřicet osm. -Správně.
Šest krát devět.
Padesát čtyři.
Šest krát deset.
No tak. Je to lehké.
Šedesát.
Správně.
Šest krát jedenáct?
Co tam děláš?
V podzemí.
Víš, když někdo říká, že je něco nemožné.
Ano.
Dokazuji opak.
Cole. Táta je tady.
Tak jdeme.
-Jo. -Jdeme.
V domě klobouk dolů.
Žádné potíže?
Jen ty obvyklé.
Děkuju za hlídání.
Nemáš zač.
Dědečku?
Podívej, ta se bude Lorettě líbit.
Pěkná.
Cole zapomněl udělat dírky do víčka.
Na.
Mluvil jsi s ní?
Ještě ne.
Dobré ráno.
Dobrý den.
Haló?
Dobrý den.
Cole?
Jaký byl táta jako dítě?
Nevím. Byl jsem pořád v práci.
Vidíš to?
Pojď.
Neměj strach.
Dělá to něco?
Ano.
A co?
Řekni něco.
Jdi.
Jdi blíž.
Řekni něco.
Haló.
Haló...
Tvůj hlas, až budeš starý.
Tohle místo řekne,
jak dlouho budeš žít.
Zavolej ještě.
A počítej.
Haló.
Haló...
To je dobré.
Budeš žít dlouho.
Zkus, jestli mě překonáš.
Tohle není hra.
Zkus to.
Dobře.
Haló?
-Pokazilo se to? -Ne.
-Tak co se děje? -Nic.
Cole, já...
Musím ti něco říct.
Cole.
Cole!
Cole.
Řekla ta doktorka, kolik času máš?
To se neví.
Ale moc prý ne.
Co budeš dělat?
Dělat?
Tady už nic neudělám.
Nic?
Cole!
Ta doktorka je...
Je co?
Je si tím jistá.
Pamatuju si ji jako malou holku.
Je divné,
že si je ta malá holka jistá.
Už to není malá holka, Klaro.
To vím. Ale byla.
-Co tím chceš říct? -Nechcete něco?
-Sklenici vody? -Ne.
Ne. Jenom jsme vám to přišli říct.
-Chtěli jsme, abyste to věděli. -Jistě.
Jak můžeš být tak klidný?
Tyto věci se dějí.
-Ano, ale pořád... -Co můžeme udělat?
Russi?
Jak jsem řekl. Nic.
Jen jsme vám to přišli říct.
Jistě.
Dobře.
Cole?
Jdi pryč.
Cole?
Jdi pryč!
Cole, nebuď takový.
Otevři.
Už jsem myslel, že mi neotevřeš.
Sedni si.
Můj otec zemřel, když jsem byl ve tvém věku.
Všichni tam postávali a mluvili...
Bál jsem se, že zůstal úplně sám.
Jeho tělo někde v rohu.
Možná existuje něco v podzemí.
Co tě zachrání.
To je nemožné.
Tak dokaž opak.
Kam půjdeš, až umřeš?
Do urny.
-Co to je? -Taková váza.
-Jako na kytky? -Ano.
Tahle je pro lidi.
Nevejdeš se tam.
Spálí moje tělo na prach.
Kdo?
Lidi, co to dělají.
Ale kam půjdeš?
Nikam. Už nebudu.
Ptáš se na posmrtný život?
Žádný není.
Třeba je.
Kdyby byl, jak bych vypadal?
Jako ty.
Měl bych obličej?
Oči? Uši? Ústa?
Vždyť nebudu mít tělo.
Budeš mít jiné.
Kolik by mi bylo let?
Jako teď.
Tak děkuju pěkně.
Tak budeš mladý.
Ale jdi ty.
Třeba nebudeš mít tělo.
-Třeba něco jako... -Cole...
Nikdy jsem nebyl nemocný.
Já taky ne.
Šetřil sis to na teď.
Špatný vtip.
Kolik ti bylo na té fotce?
Dvacet pět.
Smyčka byla tenkrát jenom nápad.
S velkými možnostmi.
Připadá ti to dávno?
Jako okamžik.
-Vaše svatba... -To už je dávno.
Měl jsem tam být.
Neměl jsi mě moc rád.
Ne.
Neměl.
Tvůj syn by to měl slyšet. Že odcházíš.
Možná.
Posaď se.
Smyčka.
Je to, co jsi vždycky chtěla?
Ano.
Jako tvá máma.
A ty?
Myslel jsem si to.
Někdo to tu musí převzít
a zastoupit mě.
Mluvil jsem s radou
a máš to být ty.
-Jestli chceš. -Ano.
Chci.
Dobře.
Vždycky jsem si myslel, že se to tady
beze mě zhroutí. Ale nezhroutí.
Chceš nevyžádanou radu?
Prosím.
Hoď se někdy marod,
i když nebudeš nemocná.
Čas strašně letí.
A všechno odnáší s sebou.
V okamžiku.
Ahoj!
Jak se cítíš?
Myslím dnes.
Dobře.
Přišel jsi za mnou?
Ne, chtěl jsem...
Někam vzít Colea.
Na výlet.
Na výlet?
Ano.
Jasně.
Cole!
Dojdu pro něj.
Cole!
Předejdi mě.
Běž. Jsem hned za tebou.
Nic nevidím.
Ne?
Je tma.
Tady.
Pamatuj si.
Vždycky můžeš najít světlo ve tmě.
Cole.
Věděl jsem, že neumřeš.
Ahoj.
Jedl jsi něco?
Sem musíme něco dát.
A co?
Něco.
Děda je v nemocnici.
Umřel?
Ještě ne.
Pojď se mnou.
Kam?
Zachráníme ho.
Nepustí nás tam.
Vím o jiném vchodu.
V poli.
Je to blbost.
Tam je možné všechno.
Co tím chceš říct?
Tak nic.
Udělám to sám.
Cole.
Mohlo se ti něco stát.
Cos tam dělal?
Něco jsem hledal.
A co?
Abych zachránil dědu.
Vím, že ho máš rád, ale...
Ta věc, co jsem viděl,
je ze stejného materiálu, jako měla ona.
Ta holka, co hledala mámu.
Může ho to vyléčit?
To...
To nemůže, Cole.
Tak k čemu to je?
-Co? -Celá Smyčka.
-Ať je to možné! -Hele!
Tvůj děda sestrojil Smyčku, dokázala mnoho věcí.
Ale to, co chceš ty,
nedokáže.
Ať se nám to líbí,
nebo ne, smrt je
součást života.
Ta poslední.
Je mi to líto.
Chci ho vidět.
Já vím, kamaráde.
Ale není to dobrý nápad.
Uvidíme.
Ale teď...
...běž domů.
Co se tam stalo?
Ty jsi to na mě řekl?
Ne.
Nakonec...
Už aby to bylo za námi.
Chci vidět dědečka.
Slib mi jednu věc.
Pamatuj si dědu,
jaký byl. Ne, jakého ho teď uvidíš.
Zvládneš to?
Dobře.
Tati?
-Tati? -Co?
Podívej, kdo je tu.
Pojď blíž.
Cole, tvůj vnuk.
Kdy?
Cole.
Pojď.
Ahoj.
Klaro.
-Prší, Klaro. -Tati,
-neprší. -Musíme jít, Klaro.
Máma přijde hned.
Pojď, prší.
-Je to dobrý. -Musíme jít!
-Pojď, Klaro! -Tati, klid.
-Počkej venku, Cole. -Klaro!
Počkej venku.
Klaro, ne!
Jakobe?
Co je?
Není to fér.
Co?
Nedokážu ho zachránit.
Haló?
Budeme tam za chvíli.
To není nutné.
Děkuji.
Dobře.
Tati?
Byla u něj babička.
Nebyl sám.
Upřímnou soustrast.
Děkuji.
-Něco k jídlu? -Jo.
Je tady spousta jídla.
Byl to tvůj děda, že?
Jo.
Pohřbili ho, nebo spálili?
Spálili.
Proč?
Jen se ptám.
Co by sis vybral ty?
Já nevím.
Já chci být pohřbená.
Jako máma.
Tvoje máma umřela?
Jo.
To mě mrzí.
Chceš mi pomoct?
Jasně.
-Tohle. -Ukaž.
To jsem neviděl.
Táta přijel.
Co tady dědeček dělal?
To mi nikdy neřekl.
Tak pojď.
Ahoj.
Díky, že ses postarala.
Pro Lorettu.
Bude mít radost.
Georgi,
záchod zase nesplachuje.
Někoho sem pošlu.
Hezké, že?
Ano.
Haló?
Kreativní dohled Vít Bezdíček díš.