POVESTIRI DIN BUCLĂ
Bună seara.
Sau bună dimineața, în funcție de locul unde locuiți.
Mă numesc Russ Willard
și sunt fondatorul Centrului Mercer pentru Fizică Experimentală,
care a fost construit aici, sub orașul Mercer, în Ohio,
și care este cunoscut la nivel local drept „Bucla”.
Care este scopul lui?
Deblocarea și explorarea misterelor universului.
Ca urmare a cercetării noastre unice, veți vedea aici lucruri care...
Ați spune că sunt imposibile.
Și totuși, există.
Toți din oraș sunt conectați, într-un fel sau altul, cu Bucla.
Și veți cunoaște multe dintre poveștile lor,
în timp.
Așadar...
Începem.
Loretta.
Nu! E mai mult decât teoriile tale. E vorba despre limite.
Limite pe care le-ai ignorat cu proiectul tău arhaic.
Alma, sunt moduri corecte și moduri greșite de a căuta răspunsuri.
Nu poți fura așa o bucată din Eclipsă
și să crezi că nu observă nimeni.
Nu am făcut nimic.
- Și Loretta? - Ce e cu ea?
Are nevoie de o mamă. În schimb, tu o pui în pericol.
Își poate purta singură de grijă.
- Nu și tu... - Nu mai vreau să ascult.
Alma, îți zic, du-o înapoi.
Ieși din casa mea.
Ieși din casa mea!
Loretta?
Șah.
Omul acela... De ce era supărat pe tine?
E supărat că am luat ceva.
- I-ai zis că nu. - Dar am luat-o.
Mi-ai zis că n-ar trebui niciodată să fur. Că e greșit.
Nu am furat-o.
Am obținut-o.
O vei înapoia?
Până la urmă. Întâi, îmi trebuie pentru un experiment.
Pot să te ajut?
Nu. E prea periculos.
Lucrul pe care l-ai obținut e din subteran?
Ce faci acolo jos?
Nu ai înțelege.
Ba da.
Poate.
Vei înțelege cândva.
N-ar fi interesant?
Ce?
Noi. Să lucrăm împreună la Buclă.
Mi-ar plăcea asta.
Nici măcar nu știi ce am face.
Nu contează. Am fi împreună.
Am fi, nu-i așa?
Alma?
O vei înapoia?
Până la urmă. Întâi, îmi trebuie pentru un experiment.
- Poftim, Jerry. - Mulțumesc.
Mult mai bine, Betty.
Poftim, ca să-ți verifici lucrarea.
Ne vedem după ore.
Mama ta va fi mândră.
Alma!
Alma?
Alma!
Hei!
Ce faci?
O lovești în ochi și aduce noroc.
Oprește-te.
De ce?
Ți-ar plăcea să fii tratat așa?
Dar e robot.
Alma!
Te-ai întrebat de unde vin roboții?
Lasă-mă în pace.
Fratele meu zice că e parte din ceea ce fac în subteran.
I-au făcut sau i-au găsit.
Ce faci aici, oricum? Asta e pădurea mea.
Ba nu.
Nu oficial, dar...
Ce faci?
Caut pe cineva.
- Te-ai rătăcit? - Nu eu, ci ea.
Cine?
N-am nevoie să m-ajuți!
Mai bine nu intra acolo.
E bântuită.
Alma?
Ți-am spus. E bântuită.
Frumos.
Le colecționez pe cele bune.
Pe cine cauți?
Pe prietena ta?
Pe mama.
Te pot ajuta s-o găsești.
Dacă vrei.
Casa ta a fost aici?
Nu am văzut-o niciodată.
Pentru că acum a dispărut.
Mama ta lucrează în subteran?
La fel și părinții mei.
Poate știu ei unde este.
Cred că mama e în birou, dar trebuie să facem liniște.
Nu-i place să fie deranjată.
Mi-ai citit propunerea?
Au mai rămas câteva preocupări.
- Griji? - Întrebări fără răspuns.
Am luat în considerare fiecare variabilă.
- E totul în propunere. - Mamă.
E clar că ți-ai dat toată silința. Nu zic asta.
- Atunci ce zici? - Mamă!
- Nu vezi că vorbesc adulții? - Eu...
Cole, sunt cu bunicul tău.
- Voiam doar să întreb... - Cole!
Îmi pare rău.
E doar un copil.
Știe mai bine.
La fel și tu.
E mama mea.
Vino să vezi camera mea.
Hei.
El e fratele meu.
Bună.
O caută pe mama ei.
I-ai spus mamei?
Oarecum.
S-a enervat?
Uitați. S-ar putea să vi se pară interesant.
Când moare o stea, nu e mereu supernovă.
Ce e aia?
E ca o explozie puternică. În schimb, ea dispare.
Liniște. Parcă ai stinge lumina.
Apoi, tot ce mai rămâne e fantoma.
Forța gravitațională.
O gaură neagră.
Hei! Unde te duci?
Trebuie să continui să caut.
Ce e aia?
A luat-o Alma.
De unde?
De acolo de jos, din subteran.
Ce material e ăsta?
Ai grijă!
Vin cu tine.
Tatăl tău... I-am văzut brațul.
Știu, e ciudat.
Îl dă jos noaptea și-l conectează la priză.
Și... mama ta?
Nu e cu adevărat prin preajmă.
Parcă e Alma.
De ce nu-i zici „mamă” mamei tale?
Nu-i place.
Da. Nici mamei mele nu cred că-i place să fie mamă.
Nu am spus asta.
Nu am vrut să te supăr.
Nu sunt supărată.
- Așa pari. - Nu sunt!
O s-o găsim.
De unde știi?
Așa, pur și simplu.
- Gândește-te, dacă ai fi ea... - Nu sunt ea.
Dar dacă ai fi, unde ai fi acum?
Acasă.
Draga mea?
Bună.
Ce a spus tatăl meu?
Același lucru ca de fiecare dată.
Încearcă să nu stai mult.
Uite. Vino aici.
Pune urechea jos, așa.
Dar e frig.
Nu fi molâu.
Ce este asta?
Cred că are ceva de-a face cu asta.
Cu Alma.
Și cu ce fac ei acolo, jos.
- Bună, Cole. - Bună.
O caut pe Alma.
E mama ei.
Lucrează aici.
A dispărut.
Înțeleg. Păi...
Bine... O clipă.
Am aici o fată care-și caută mama. Se numește Alma.
Bine, ești sigur?
Bine. Mulțumesc.
Nu știu cum să-ți zic,
dar se pare că mama ta nu lucrează aici.
- Ce? - Greșești.
- Încerc doar să fiu de ajutor. - Minți.
Îmi pare rău.
Alo?
- Bună. - Salut.
Cole a fost aici cu o fetiță.
Da?
Te sun pentru că
a fost tare ciudat.
Ea zice că pe mama ei o cheamă Alma.
Mai ești acolo? Alo?
Alo?
TAVERNA MERCER
Ai văzut-o?
Intri acolo?
Drăguță? Cauți pe cineva?
Alma!
O cunoști?
Ce s-a întâmplat acolo?
Știam eu că...
Dacă intram să văd ce face...
Unde să intri?
Dacă stăteam azi acasă, am fi fost încă împreună!
Dacă aș avea un copil,
nu i-aș face niciodată asta.
I-aș sta alături. Întotdeauna.
Băiețelul nu știa încă să citească.
Pentru el, barca era doar o jucărie minunată găsită din întâmplare.
A luat-o acasă și a păstrat-o de tot.
Apoi a făcut greșeala cea mare.
Ce crezi că a pățit mama ei?
E a mamei mele.
Mama ta. Cum se numește?
Loretta?
Chiar s-a întâmplat.
Ce anume?
Credeam că a fost un vis.
Fata.
Eu sunt.
Fata. Unde e?
Știi de ea?
Răspunde-i mamei tale.
A fost în biroul tău.
I-am spus să nu intre acolo, și a fugit.
Știi cine sunt?
Știu, e derutant.
Unde e Alma?
Ea e...
Nu se mai întoarce. Așa e?
Am făcut eu ceva
să o facă să vrea să plece?
Nu.
Nu, nu ai făcut nimic.
Atunci de ce m-a părăsit?
Alma conducea un experiment.
Eu...
Tu petreci ani de zile încercând să afli cum.
Știința.
Dar nu aflăm niciodată de ce.
Se pare că...
Nu totul în viață are sens.
Tu ești eu. Corect?
Știu că te simți singură acum.
Dar nu va fi mereu așa.
Nu?
Casa mea e a ta.
Cole și Jakob sunt...
Băieții mei.
Ai o casă. O familie.
O viață cu totul nouă.
Totul te așteaptă. Promit.
Doar lasă timpul să treacă.
Și Alma?
Oricât de greu îmi e s-o spun,
nu cred că a vrut să fie mamă.
Cole a spus același lucru despre tine.
Poți să-mi arăți de unde vine asta?
Ce este asta?
Eclipsa.
Inima Buclei.
Pentru tot ce e pe pământ, motivul pentru care ești aici...
Eclipsa e responsabilă.
Alma a luat-o pentru experimentul ei.
Voia să vadă de unde vine Eclipsa.
Acolo e ea acum?
Nimeni nu știe.
Te vei întreba dacă a fost adevărat.
Sau a fost un vis.
Într-o zi, peste mulți ani,
vei auzi că o fetiță își caută mama.
Și vei spune aceleași cuvinte uitate pe jumătate.
Și acum?
Unde mă duc?
Acasă.
Odată cu trecerea timpului, vei vedea atât de multe!
Lucruri pe care le-ai crede imposibile.
Și totuși, vor exista.
Loretta?
Putem discuta despre asta mâine?
Sigur.
Oricând ești tu gata.
Mamă?
Nu poți dormi?
Ai găsit-o?
Da.
Totul e în regulă acum.
Vino aici.
Am greșit cu ceva?
Nu. Deloc.
Dragule...
L-am găsit în drum spre casă. Le colecționezi, nu?
Este bun?
Mama mea...
M-a părăsit când eram de vârsta ta.
Și vreau să știi că sunt aici, bine?
Îți voi sta mereu alături.
Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu
Redactor Robert Ciubotaru Popescu