TIDLIGERE PÅ THE PERIPHERAL
Disse jævlene aner ikke hvem de prøver seg på.
Dette er London,
men 70 år fra det du tenker på som nåtid.
Du er inni en perifer.
Telenærvær.
Styrer kroppen som din egen.
Jeg synes du skal si hvorfor folk vil drepe meg og familien min.
La meg vise deg.
Burton, kom deg opp hit. Nå.
Jeg kan se, Flynne.
-Mamma. -Jeg kan se deg.
To-tommers polymer på de vinduene.
Kevlarplater i dørpanelene.
Punkteringssikre dekk. Termisk nattsyn.
Strømførende dørhåndtak. Pigger og røyk bakfra.
Eksplosjonssikre bensintanker.
Alt jeg trenger, er en rask autograf,
så er vi ferdige.
Har du blitt religiøs, Corbell?
Av og til, Tut,
kommer man til et tidspunkt hvor man må gjøre endringer.
Innerst inne i seg.
Og jeg har visst kommet til det skremmende tidspunktet.
Dere vet de reklameplakatene mine på vei inn i byen?
Jeg tar dem ned.
Setter opp disse korsene i stedet.
Fremmer en annen type foretak.
Slutter du å selge biler, hvordan får vi service på disse?
Jeg skal gi deg livstidsgaranti, CJ.
For resten av livet,
hvis noe går galt,
reparerer jeg disse gratis.
Du vet jeg holder ord.
Gi meg et håndtrykk.
Her.
Hopp inn og kjenn hvordan de føles.
Her. La meg.
Sett dere inn.
Føles ganske bra, ikke sant?
Alt i orden?
Kjenn hvordan det føles.
Virker det ikke?
Hva sier han?
Ser ikke ut til at disse bilene starter for vennene våre.
Vinduer og dører åpnes heller ikke, og det er uheldig.
En låst bil på en slik dag.
Aner du hvor varm den kan bli?
Nei.
Seksti grader. Tar omtrent en time.
Jeg slo det opp.
-Slipp oss ut! -Bør jeg slippe dem ut?
Vet du hva jeg elsker med det amerikanske militæret?
Begrepene de skaper.
Når ledelsen til en fiende gjør den feilen å samle alle på ett sted,
slipper vi en bombe på dem.
-Åpne døra! -Kaller det "halshuggingsangrep".
Høres poetisk ut, ikke sant?
Hva faen!
Tut tvilte visst på at glasset var skuddsikkert.
Kom an, jeg får ikke puste!
Sprut litt vann på dem.
Minn dem på hvor tørste de kommer til å bli.
Dette er noe dritt!
Jævel!
Du kommer ingen vei i livet, Jasper,
om du ikke har mot til å være grusom av og til,
bare for den dyriske gleden av det.
Det blir varmt her inne!
Kom igjen!
Åpne!
Pokker ta!
Du er jævla død!
Når du er ferdig her,
dra de korsene bort og legg dem ut på fortauet.
Onkel Corbell?
Drar du?
Jeg kommer tilbake. Må bare hente en hammer.
Tisser du i bassenget, Corbell?
Det er jo mitt basseng?
Du blir voksen en dag.
-Hva da? -Må antakelig skille meg fra deg.
Får iallfall et rent basseng.
Jeg har tenkt på det innskuddet.
Slik jeg ser det, har vi noen valg.
Det sikreste er å avslå pengene.
La Fisher-familien leve.
Slutt å besøke gamle Havanna.
Det mest risikable?
Å ta imot pengene, drepe Fisher-familien,
og om Beredskapsdepartementet la en felle,
tilbringe livet i høysikkerhetsfengsel
som en annen idiot.
Eller ta imot pengene og ikke gjøre noe.
Da er problemet at det kanskje ikke er en felle,
og vi har ergret noen som har noen ressurser til rådighet,
og tilbøyelighet til å løse uenighet
på en ganske livlig måte.
Kan ikke si at jeg liker noen av disse.
Har du ikke noe bedre?
Jasper.
Kona hans, Billy Ann?
Bestevenn med Flynne Fisher.
Vil du overlate noe slikt i hendene på vår dustenevø?
La pengene være.
Få Jasper til å snoke litt
og finne ut om noe uvanlig skjer med Fisher-familien,
og se på saken på nytt.
Og min nye venn i gamle Havanna?
Si at du er opptatt med forberedelsene. Det kan ta litt tid.
Det får meg til å se svak ut, ikke sant?
Ser en løve svak ut når den krøker seg sammen før et angrep?
Dæven, Flynne.
Reiser til fremtiden.
Lik bak huset. Magisk medisin.
Det føles som hodet skal eksplodere.
Ja.
Hva ser vi på?
Den dumme appen Burton installerte. Den lar meg se alle dronene.
Jeg synes det er... litt beroligende.
Er de hjemme hos deg?
Nei.
-Ja. -Fulgte de etter oss helt hit?
Leon fulgte oss helt hit.
Han må ha sendt dem opp.
Skal det få oss til å føle oss tryggere?
Så hvis de vet om moren din, vet de vel om deg også?
Eller deres versjon av deg?
Jeg spurte dem, men fikk ingen svar.
Jeg vet ikke hvorfor, men det får meg til å tenke at jeg burde slutte å spørre.
Fordi?
Må være ganske tøffe nyheter.
Siden de så nødig vil fortelle dem.
Jeg vet bare at der er mange færre folk om 70 år.
Mange.
-Å, pokker. -Ja.
Vet det.
Du tror virkelig på dette.
Ja.
-Hva gjør du? -Utstyrer meg.
Hva gjør du?
Du kan ikke printe dette her.
De lar deg ikke.
-Hvem? -Forever Fab, Burton.
Det er oss nå,
så vi kan gjøre hva vi vil.
Hva snakker du om?
Vi kjøpte det i morges.
Det vil si Milagros Coldiron.
Jeg ga Macon og Edward ansvaret.
Jeg må snakke med deg.
Du må være i det hodesettet...
Utenfor. Nå.
Er Macon og Edward mine sjefer?
-De er ikke sjefene dine. -Du sa...
De kan ikke være sjefene dine om du eier stedet, dumma.
Du har uansett ikke tid til å jobbe her.
Du trengs i London.
Hvorfor oppfører du deg som en sjef?
Mange bevegelige deler nå.
Og du trengte hvilen.
Vi må være et team. Forstått?
Ellers funker ikke noe av dette.
Enig. Hva er det med hånden din?
Ingenting. Den er bare stiv. Jeg vet ikke.
Heng sykkelen på den. Jeg kjører deg hjem.
Har du kjøpt bil?
Leier.
Kommer straks.
Jeg våknet fra en fyllekule i morges,
og gjett hva jeg fant?
En dum faen sa at du kanskje har en jobb til meg.
Gå inn. De hjelper deg.
Trenger du en hånd?
Beklager. Feil ord.
Faen.
Du såret virkelig følelsene mine.
Sånn ja.
Stikk av, da. Gå inn.
Kalde føtter?
Nå er du bedriten.
Jeg ville gitt en arm og et bein for en slik doning.
-Du smerter meg! -Jeg mener det.
Vi er på like fot. I din hule hånd.
Denne er til deg!
Jævel.
Hør her, Flynne,
vi må snakke om eventualiteter.
Hva folk trenger å vite. Når de må vite det.
Jeg sa til gutta at du spilte en sim
og så noe du ikke skulle.
Nå vil noen drepe deg for det.
Som jeg antar har nok sannhet i seg for min del. Foreløpig.
Hva med deg?
Ja.
Og det fører oss til mamma.
Hvor tror hun medikamentet kom fra?
Har ikke spurt ennå.
Om hun viser dem til legen, må vi forklare.
Enda mer når hun møter opp seende på neste time.
Jeg ville fortalt sannheten,
om jeg kunne få det til å høres halvveis overbevisende ut.
Hva skjer der?
Jeg mister stadig kontrollen.
Den begynner å klemme uten at jeg vil.
Hodesettet?
Kanskje. Jeg vet ikke.
Jeg sa det til Billy Ann i morges.
Sa hva da?
Alt.
Hvorfor i helvete gjorde du det?
Svar meg.
Ikke ta den jævla tonen. Jeg er ikke et barn.
Så slutt å oppføre deg som et.
Kjør til siden.
-Nå! -Jeg kjører ikke til siden.
Vet du hva, Burton?
Du har hele gjengen din
foran bålet utenfor den jævla bobilen. Men jeg?
Billy Ann er den eneste vennen jeg har.
-Ja vel. -Det er selvsagt ikke greit.
Du har mer dritt du brenner inne med du vil si for å gjøre meg sint.
Husk at når du forteller Billy Ann noe,
sier du det til Jasper også.
Jeg ba henne holde det hemmelig.
Det er ikke slik det fungerer, Flynne. Et ektepar...
Vet du noe som helst om hvordan et ekteskap
-funker? -Hvem er onkelen til Jasper?
Faen.
-De venter på deg. -Flott.
Jeg antok den var lagret på en seng.
Fordi du er romantisk, Wilf.
Det er bare en ting til polten ankommer.
Og hvor ellers lagrer du en ting enn i en boks?
Ash spurte meg nettopp...
...om jeg hadde drept noen.
Opp og hopp.
Hvorfor spurte hun om det?
Jeg forsikrer henne bare om at du er rett person til å finne Aelita.
Og det er du så visst.
Det er ingen skam i det du gjorde, tvert imot.
Familien min, det forviste klept-oligarki, det var derfor vi tok deg inn.
Beskyttet deg.
Behandlet deg som en av oss.
Så å si.
Du har aldri sagt det til noen?
Hva du gjorde med de neoprimene?
Ikke engang Aelita?
Du blir aldri helt deg selv
før du omfavner den delen av sjelen din.
Tar makten over den.
Ellers er du like tom som denne tingen.
Føler du deg som en ting?
En ting er et livløst materielt objekt.
Teknisk sett er jeg definert slik. Men jeg er redd spørsmålet mangler...
Og velkommen tilbake.
Si at du ikke har meg i en boks når jeg ikke er her.
Nei! Selvsagt ikke.
Vi er på kjøkkenet igjen.
Det virker enkelt nok,
når det forklares slik.
Vi kidnappet Mariel, stjal øyeeplet hennes
for det underjordiske stedet, ble tatt,
og Aelita rømte mens jeg ble drept.
Ikke en detektiv, men det er mer enn nok.
Start med festen.
Finn ut hvem Mariel er, og gå derfra.
Mariel Raphael.
Assisterende sikkerhetssjef på Forskningsinstituttet.
Som også er Aelitas arbeidssted.
Det er logisk å anta at du brukte hennes iris
for tilgang til et begrenset område.
Og det gjør alt som følger
mer komplisert enn det ellers kunne vært.
Farligere også.
Dere er redde for det stedet.
La oss bare si at å minimere eksponeringen vår for FI
ville være i vår kollektive egeninteresse.
Stjal dere ikke fra det?
Brukte Aelita til å snike dere inn i min verden?
"Stjeling" er et sterkt ord.
"Sniking" også.
Hva vil du kalle det?
Jeg tror det var noe du ville spørre denne unge damen om.
Hvilken forbindelse har du til en mann ved navn Corbell Pickett?
Ingen.
Og slik vil jeg ha det. Hvordan det?
Han er en narkotikaprodusent i din region. Ganske voldelig.
Et grusomt syn i Clanton i Nord-Carolina i morges.
Tolv lik ble funnet hengende fra kors på Sitwell Road...
Jeg vet hvem jævla Corbell Pickett er.
Alle medlemmer av Mad Dogs-kartellet.
Hva han er også. Slå av den dritten.
Vi har overvåket nettrafikk på stubben din.
Vi har oppdaget en betydelig økt interesse fra IP-adressen hans.
Interesse for hva?
Deg og familien din.
Noe som får oss til å tro at noen herfra kontaktet ham.
For å rekruttere ham til å ta deg.
Da må dere sende meg tilbake.
Jeg mener nå.
Fortsett å lete etter Aelita. Jeg er tilbake om en time.
Wolfgang.
Har de blitt vaksinert?
I henhold til retningslinjene.
Hvor gammel er du, vennen?
Jeg blir ti om 27 dager. Wolf er åtte.
Åpne.
Trenger litt arbeid, men ikke så ille.
Stipendet fra staten dekker slike utgifter.
Vi trenger ikke veldedighet.
Vi har blitt oppfordret av landet vårt om å bidra til reformasjonen.
Det er vår plikt å gjøre det.
Har du lyst til å komme og bo hos oss i Oxfordshire?
Kan Wolf bli med?
De ble funnet sammen på gaten.
Et forbundet par.
Vi hadde bare tenkt å adoptere én.
-I så tilfelle... -Jeg drar ikke uten Wolf.
Heter gutten Wolf?
Forkortelse av Wolfgang.
DNA-et avdekker tyske og nordafrikanske gener.
-Liker du navnet ditt? -Ja.
Hva om vi ville kalle deg noe annet,
noe litt mer tradisjonelt?
Som Wilfred.
Ville det vært greit?
Jeg kan være Wilfred.
Snill gutt.
Mary innmari
Hvordan vokser hagen din?
Med sølvklokker
Aelita.
Og muslingskjell
Og vakre hoffdamer på rad
Herskerinne Mary, innmari
Hvordan vokser...
Wilfred?
Med sølvklokker og muslingskall
Hallo, mamma.
Når var hun her sist?
Det er årevis siden.
Som deg.
Før din fars død, det er jeg sikker på.
Jeg har fortsatt ikke tilgitt deg.
Ingen av dere kom i begravelsen.
-Må vi gjøre dette? -Det var ydmykende.
Ikke det at jeg forventer en unnskyldning.
Som vanlig stiller du feil spørsmål,
og får dermed feil svar.
Det jeg mistenker at du mente å spørre om, er
når jeg sist så Aelita.
-Og? -For en måned siden.
Kanskje ikke det engang.
Jeg var i St. James. Jeg kom ut av Wiltons.
Løp så å si på henne.
Snakket dere sammen?
Jeg forsøkte en samtale,
men Aelita er Aelita, og forsøket viste seg å være ganske ensidig.
Jeg spurte henne hvor hun bodde.
Hun tok på seg den ganske uattraktive hovmodige minen
som hun noen ganger kan anta, og sa:
"der snø sist falt i London."
"Der snø sist falt i London."
Selv etter alle disse årene
forstår jeg ikke hvorfor hun må snakke i gåter.
Hun ble fornærmet da jeg uttrykte forvirring.
Sa at hvis jeg hadde giddet å være bare lite grann oppmerksom,
ville jeg skjønt nøyaktig hva hun mente.
Men du var oppmerksom, Wilfred.
Og vet du hva hun mente?
Ser du?
Sitt, Wilfred. Om bare for et øyeblikk.
Det er så slitsomt når du ruver over meg sånn.
Noen ganger, når jeg ikke får sove,
ligger jeg og prøver å løse gåten om søsteren din og deg.
Jeg antar faren din og jeg hadde våre feil.
Eller kanskje våre standarder rett og slett var for høye,
med de spesielle omstendighetene rundt opprinnelsen din.
Men dere kan ikke nekte for at du fikk alt fra øverste hylle.
Skolegang. Mulighet. En...
Takk, kjære.
Vel bekomme.
Jeg forventer ikke at du skal forstå.
Prøv.
En sjel blir ensom, Wilfred,
av å leve uten selskap.
Holder ikke en generisk modell?
Jeg antar det er veldig sentimentalt av meg.
Men det var noe med Aelita.
Noe i måten hun førte seg på
som jeg alltid syntes var en trøst.
Ubesmittet av noen uattraktive personlighetstrekk, mener du.
Som jeg sa, jeg forventer ikke at du skal forstå.
Jeg har sagt alt jeg vet om henne.
Og teen vår har blitt usmakelig lunken.
Så det er kanskje på tide at du går?
Jeg tar meg av Pickett.
Hva mener du?
Du kan ikke kaldblodig drepe Corbell Pickett.
Du sa han planla å drepe oss.
Det er ikke for varmblodig.
Men det er slik han er.
Vi er ikke slik.
Du vet det kanskje ikke,
men Marinen brukte mye penger på å gjøre meg til den typen person.
Du er ikke marinejeger lenger.
Vet du hva semper betyr?
Ja. Jeg vet også hva fidelis betyr.
Så jeg tror du må spørre deg selv: lojal mot hva?
Hva med dette?
Du finner en gjennomførbar plan,
ellers bruker vi min.
Snakker du med meg før du tar noen avgjørelser?
Avtale.
Si det!
Vi snakker om det først. Jeg lover.
Pokker.
Og det gjelder Conner også!
Velkommen tilbake.
Jeg har programmert bilen til å kjøre rundt Buckingham Palace.
Hvis du ser noe kjent fra den kvelden,
kan vi prøve å spore ruten tilbake til Aelitas sted.
Hva skjedde med henne?
Mariel.
Etterpå, mener jeg.
Montører kan gjøre mirakler. Hun har det sikkert bra.
Jeg spurte ikke så du skulle gi meg bedre samvittighet.
Hun ser ut til å ha forsvunnet.
Montører kan gjøre det også.
Drepte Aelita henne?
Enten Aelita eller FI.
De er dessverre ikke så glad i sikkerhetsbrudd.
Jeg trodde jeg spilte en sim.
Ja, men det viser seg at om du stikker oss,
blør vi.
Vent, kjør tilbake.
Tror vi svingte av der.
Jeg vet ikke.
Skal vi gå en tur, da? Se om du kjenner igjen noe.
Gå den veien. Jeg går hit.
Vi kan linke, så vi ser det samme.
-Linke? -Du hører en ringing.
Når du gjør det, sveip, trykk på tommelen og pekefingeren.
KALIBRERER...
LINK ETABLERT
Fy faen.
Den er helsensorisk, ikke bare visuelt og auditivt.
Tar tid å akklimatisere seg.
Faen. Jeg er uvel.
Sikkert bakrusen min. Du bør kunne kalibrere den. Her.
Bedre?
Ja.
Dette er det rareste jeg noen gang har følt.
Det er som om jeg er en del av deg.
Gir det mening?
Virker det begge veier?
Hvordan føles jeg?
Hva er det?
Du er bare regnbuer og enhjørninger.
Drit og dra.
Med en slags bluesmusikk under.
Tung bass.
Opp eller ned for å dra meg inn og ut.
Jasper.
Jeg tror Mr. Pickett og jeg må snakke sammen.
Hvordan kan jeg være til hjelp?
Jeg har en gulrot og jeg har en kjepp, Mr. Pickett.
Vil du ha gulroten først?
Hvor mye tilbød de deg for å drepe meg og søsteren min?
Vet ikke hva du snakker om.
For noen dager siden var det ni millioner dollar.
Så hvis de tilbød deg mindre,
har de tydeligvis ikke så høye tanker om deg.
Hva er dere innblandet i?
Ingenting som angår din virksomhet. Det lover jeg.
Men jeg kan tilby deg 200 000 i uken, bare for å la oss være i fred.
Vi gir hverandre hånden,
så stikker jeg.
Jeg er nysgjerrig på kjeppen.
-Vet du hva disse er? -Hørt om dem.
Hva har du hørt?
At de køddet deg godt til.
Og jeg takker deg for tjenesten.
Vil du høre en historie?
Infanteriet bruker landsbyer til haptisk rekruttering.
Barn som vokste opp sammen, er ferdiglaget samhold i små enheter.
Plugg inn haptikken, og du har en enhetlig organisme.
Hastighet, intensitet og stridsvold.
Ærlig talt, når det var mest intenst,
visste jeg ikke engang hva jeg gjorde.
Som en hånd ikke ville visst, om du skjønner.
Uansett, da krigen var over, var jeg på Quantico. Gikk inn i en bar.
Så en fyr som satt på en krakk.
Og det svartnet for meg.
Helt vekk.
Da jeg våknet, sto jeg over den fyren.
Hadde slått ham halvt i hjel.
Jeg hadde aldri sett ham før.
Men en sersjant i avdelingen min
ble angrepet av jævelen da han var 16.
Og på grunn av haptikken hadde jeg det i meg.
Sammen med et instinktivt ønske om å knerte jævelen,
uten engang å vite hvorfor.
Det er litt av en fortelling.
Men hvis det er en moral i den,
gikk jeg glipp av den.
Hvis noe skjer med meg eller søsteren min og du står bak det,
bør du ha orden på sakene dine, for jeg er ikke bare meg nå.
Jeg er alle jeg tjenestegjorde med.
Er det din beste kjepp?
Føler du deg trygg her, Mr. Pickett?
Du er kanskje for ung til å huske det,
men denne byen var ei skikkelig dynge en gang,
drevet av det nedrigste søppelet.
Jeg endret det,
så å si over natten.
Gjorde den til et fint sted å bo igjen.
Ren, stille.
Min by.
Så ja.
Ja, jeg føler meg ganske trygg her.
Den neste er i øret ditt.
Det er den jævla kjeppen min.
Høres to hundre i uken bra ut?
Takk skal du ha.
Akrofobisk?
Ikke spesielt.
Bra.
Vi går en tur. Jeg trenger luft.
FI-hovedkvarteret var de første luftrenserne våre.
Bygget lenge før du begynte. Vet du hvordan de fungerer?
-Bare i videre forstand. -Fortell.
De fanger opp karbon fra atmosfæren.
Men utover det, den spesifikke teknologien?
Det ville vært som å spørre meg hvordan en fugl flyr.
Du bruker for lang tid.
Vi har ikke råd til det.
-Stubben... -Ja.
Den gir oss unike utfordringer. Det er jeg klar over.
Kanskje du har for mange bevegelige deler.
Team med leiesoldater. Ugjennomtrengelige småbyallianser.
Det må finnes en enklere måte å drepe en jente på.
Bare én person? Med et egnet våpen?
Hva med problemene våre her og nå?
Aelita West gikk visstnok på skole med Grace Hogart.
De var romkamerater i et år.
Det var synd.
Jeg har alltid likt Grace.
Jeg kan ta meg av det, om du vil.
Nei, jeg gjør det.
Har du funnet kilden til Aelitas finansiering?
Vi sliter fremdeles med å finne den.
Men du hadde rett. Den har en klept-følelse.
Akkurat hvilken familie er uklart, men om jeg skulle gjette...
Jeg vil ikke at du skal gjette, Daniel.
Jeg vil at du skal finne det ut.
Og så vil jeg ha antall døde.
Du vet nok at jeg enkelt kan eliminere deg.
På en rekke måter, bare med et vink.
Men jeg verdsetter deg.
Og jeg vil ikke at du skal tjene Instituttets behov kun av frykt,
som er den svakeste motivasjonen.
Virker kun kortsiktig.
Doktor!
De slår med vingene.
-Unnskyld? -Fugler.
Det er slik de flyr.
Slengkyss, Daniel. Få det gjort.
Aelita sier jeg antakelig ikke eksisterer om ti år.
Hva mente hun med det?
Hallo? Er du der?
Wilf?
Når vi finner Aelita, kan du spørre. Jeg aner ikke.
Hun kalte meg en polt. Hva betyr det?
Kort for "poltergeist".
Det er slik vi omtaler folk fra stubben.
Som et gjenferd. Her, men ikke her.
Så den perfekte medskyldige.
Apropos, bør jeg bekymre meg for politiet?
Ta til høyre på hjørnet.
Gå på en rolig måte. Jeg nærmer meg fra motsatt retning.
Ja?
Si at periferen er registrert.
Det er den.
Med et par tvilsomme utvidelser.
Du kunne sagt det før vi gikk ut.
Hva er problemet?
Vi skilte lag for å dekke over mer. Nå følger en politi-koid henne.
Gå til henne.
Og ikke la henne snakke med den jævla greia.
Avslører han at hun er fra en stubb, er det over.
Da fjerner vi all forbindelse.
Men jeg sender en omsorgspakke til deg i fengsel.
For helvete, Ash.
Jeg kan sende henne hjem.
Nei, det ser mistenkelig ut. Vent på meg.
Jeg skal lytte.
Følg opp det jeg gjør.
Når du ser meg berøre haken, spør om du kan gå hjem.
Kan vi være til hjelp?
Denne periferen har gått rundt her på en måte
som bryter med algoritmiske spådommer av flere visshetsgrader.
Jeg ble sendt for å undersøke.
Identifiser deg.
-Wilf Netherton. -Bekreftet.
Og dette er Rainey Portis i periferen.
Statsborger av Canada.
Hvis du sjekker, ser du
at jeg søkte om et fjernbesøksvisum i hennes navn. Ti turer.
To av disse er brukt. Dette er den tredje.
Et tredje besøk ble verken søkt om eller godkjent.
Rainey følte seg spontan.
Fjernbesøket ditt er tilbakekalt.
Overgi periferen for inspeksjon...
Du lurer vel på hvorfor vi gikk ut av bilen.
En diskusjon.
Jeg vil gjerne ha din mening.
På Raineys to første besøk
nevnte hun at periferen ikke lignet henne.
Ba meg leie en annen modell neste gang hun kom.
Men det hun ikke visste, var at perien ikke leies.
Jeg eier den.
Modellert etter en ekskjæreste.
Virket lettere å fortsette å bruke den,
men det var dovent og feil av meg.
Da Rainey befant seg i samme peri, ble hun sint.
Sa jeg ikke respekterte henne siden jeg ignorerte forespørselen.
Hun hoppet ut av bilen, og derfor er vi her.
Men her er saken, konstabel.
Jeg begynner å føle noe for henne.
Føler iallfall muligheten for følelser, om du skjønner.
Jeg synes du er ekstremt forlokkende.
Intelligent.
Fascinerende.
Uredd.
Skjønner du ikke det?
Kan jeg gå hjem nå, konstabel?
Ja.
Registrer hennes besøk så snart som mulig, Mr. Netherton.
Selvfølgelig, konstabel.
Ha en fin dag.
Følg meg.
Dr. Nuland?
Grace.
Takk for at du kom innom på så kort varsel.
Selvsagt.
Det virker som vi aldri får sjansen til å prate sammen.
Føles som en forsømmelse fra min side.
Vi vet alle hvor opptatt du er.
-Har du et favorittsted? -Unnskyld?
Et sted du går til for å lade batteriene? Dette er mitt.
-Er det utsikten som stimulerer deg? -Biene.
Uvitenheten.
Det er urovekkende, på en styrkende måte.
De jobber så iherdig,
uten å vite hvor sårbare de er.
Alt som drepte dem, finnes fortsatt der ute.
Vi gjør selvsagt vårt beste for å holde det unna.
Men ett lite feiltrinn i årvåkenheten, og en hel kaskade av kriser strømmer på.
Visste du at det var to utslettelser
bare de siste fem årene?
Og så...
...den lange veien tilbake fra ingenting.
De er heldige som har deg.
Vi er egentlig ikke så forskjellige. Folk.
Vi ser på alt dette, og innbiller oss at Jackpoten
med alle dens grusomheter er trygt begravet i fortiden.
Men arbeidet med å holde den der... Omsorgen.
Du er vel den første til å forstå?
Og det er hele poenget med arbeidet du gjør.
Dataene du bringer tilbake fra stubben, kan redde oss alle en dag.
Fra oss selv.
Jeg er beæret over å kunne hjelpe.
Har du mange venner, Grace?
Noen.
Aelita West. Teller hun som en?
Jeg antar det. Vi bodde sammen på skolen.
Da vet du at hun var ansatt i biomangfold-avdelingen.
Var?
Hvorfor tror du en i korn og belgfrukter
vet om stubb-forskningsavdelingen vår?
Hun var nysgjerrig, så jeg...
Jeg fortalte ikke noe vesentlig, doktor.
Jeg ville aldri...
Det fantes et land kalt Paraguay en gang. Før Jackpoten.
Har du hørt om det?
Nei.
Folk der hadde et ordtak.
Hvis du føler trang til å fortelle en hemmelighet...
...en veldig viktig hemmelighet, en eksistensielt viktig en,
bør du grave en grav først.
-For hvem? -Til hvem, kjære.
Enten til personen du forteller den til.
Eller til deg selv.
Jeg er så lei for det. Jeg skjønner at jeg har skuffet deg.
Det er et kjemikalie i teen.
Når kroppen fordøyer det,
begynner svetten din å ligne et feromon vepser avgir.
Jeg er rett det har gjort våre små venner litt aggressive.
Du forstår vel at jeg ikke har noe valg?
Jeg har to små barn.
Nettopp!
Tenk på dem.
Tenk på hva du gjør for å beskytte dem.
Dr. Nuland, vær så snill!
Jeg ber deg!
Vær så snill! Jeg gjør hva som helst!
Et spørsmål.
Ved å bruke en urinal,
hvor vanskelig er det å tisse på rett sted?
Og da mener jeg hvor som helst annet enn gulvet.
Det er ikke meg.
Kanskje du kan få vennene dine til å slutte også. Starte en trend.
Jeg kan prøve, om du vil,
men damer har det tross alt lettere, siden de kan sitte og sånn.
En spøk.
-Det var en spøk. -Veldig morsom også.
Takk.
Vi er hjemme. Du kan slå av bilen.
Jeg må levere noe til onkel.
Hva da?
Vet ikke. Det er en bag.
-Best det ikke er dop. -Det er det ikke.
Hvordan vet du det?
Fordi onkel vet hva du mener om det.
Dessuten er den fra Forever Fab.
-Ga Flynne deg den? -Macon og Edward.
Ikke gjør det.
Jeg lager middag om du gjør meg en tjeneste.
Finn ut hva dette gjelder.
-Hvordan gjør jeg det? -Finn det ut.
Jeg spør ikke hvordan jeg lager middag.
Og ikke engang tenk på å ta noe av det, Jasper Baker.
Jeg er ikke dum, Billy Ann.
Greit.
Hei.
Vær så god.
Noen problemer med det?
Nei. Jeg sa hva jeg var ute etter, og de ga meg det.
-Har du tatt en titt? -Nei.
Du vet jeg ikke har samvittighet til det.
Men jeg kunne kjenne hva som var i den.
Og hva gjetter du på?
Penger.
Fra Fisher-familien.
-Naboene dine, ikke sant? -Jo.
Synes du det er overraskende at de betaler meg 200 000 dollar?
Litt, for å være ærlig.
Hva om jeg sa at de har tenkt å fortsette med det ukentlig,
i overskuelig fremtid?
Da ville jeg vel lurt på hvor pengene kom fra.
Du er en smart ung mann, Jasper.
For det er millionspørsmålet.
-Vil du ha en? -Nei, jeg kan ikke...
Jeg mener...
Ta den.
-Ta den. -Ja vel.
Takk.
Jeg skal gi deg en verdifull livsleksjon.
Før du tar imot penger fra noen,
spør alltid hva de vil ha i bytte.
Å nei. For sent.
Du har tatt imot.
Hva vil du...
Hva vil du ha i bytte?
At du finner svaret på millionspørsmålet.
-Mener du... -Jeg skal være ærlig.
Jeg er litt bekymret for Fisher-familien.
Jeg tror de er innblandet i noe som kanskje
er litt større enn de kan takle.
Husker du Mad Dogs?
Det er den typen ondskap vi snakker om.
Som vender tilbake til byen vår.
Jo mer jeg vet, jo bedre kan jeg passe på Fisher-familien.
-For de virker som hyggelige folk. -Det er de.
Så du vil vel ikke at noe vondt skal skje med dem?
Nå vel...
Greit.
Hvordan føles det
når du linker med haptikken din?
Det er vanskelig å beskrive.
Hvorfor spør du?
Jeg tror jeg gjorde det.
Eller noe lignende. Med Wilf.
Ikke sant?
Best du er forsiktig.
Hvorfor det?
Det kreves øvelse for å takle fusjonen.
Man kan fortape seg i den.
På hvilken måte?
To sjeler som knyttes sammen til én,
kan føles som kjærlighet, hvis du ikke vet bedre.
"Haptisk drift" kaller de det.
Akkurat.
Velkommen tilbake.
Det er vel ikke ekte?
Dessverre ikke.
Aelita etterlot seg et spor om tilholdssted. En gåte.
Hun har alltid vært glad i gåter.
Jeg prøvde å forstå sinnstilstanden.
Hva var sporet?
"Der snø sist falt i London."
Moren min hadde et maleri over skatollet sitt. Det het:
"Battle Abbey, der Harald falt."
Kan "snø" være en person,
tror du?
John Snow.
Hvem er det?
En av Aelitas intellektuelle helter.
Engelsk lege som fant ut hvordan kolera spres.
Hvor døde John Snow?
I London. Den 16. juni 1858.
Nøyaktig hvor?
Sackville Street nummer 18.
Da drar vi dit Snow sist falt i London.
Jeg har ankommet.
Noen kom oss i forkjøpet.
Vi har en sånn hjemme.
Helt lik?
Ja, vår er ødelagt også.
Den stoppet etter faren min døde.
Hvilken tid er klokken din stilt til?
14.15.
Godt jobbet.
Hva skjedde med dem?
Periferer.
Forlatt i dagevis uten et næringsbad.
Ash og Ossian kan spore forbindelsene tilbake til operatørene.
Hva?
Burton.
Hva er det?
Det er et implantat.
Aelita sitt?
Hun må ha fjernet det etter angrepet så hun ikke kunne spores.
Vi bør gå.
Velkommen tilbake, Ms. Fisher.
Og Wilfred Netherton?
Husker du denne?
Jeg antar du tenker: "Drep meg, og så er spillet over", ikke sant?
Men jeg forsikrer deg om at traumet setter spor.
Gjør litt vondt, sant?
Hva vil du med meg?
Svar meg.
Hun stopper ikke før du er død.
Du utsetter bare det uunngåelige.
Drar ut smerten.
Du tok noe.
Hva da?
NESTE GANG PÅ THE PERIPHERAL
Jeg vil dra tilbake, Burton.
Jeg er redd du ikke tenker klart.
Hvor lang tid tar det før noen andre kommer for å drepe oss?
Snikingen, som om du ikke er pålitelig.
Så dette kommer i min verden?
Oversatt av: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg