Чорт!
У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Казав, завжди будеш зі мною. Обіцяв.
Не хочу тебе бачити.
Ненавиджу тебе.
- Зої, пам'ятаєш мого сина Раяна? - Привіт.
У твоїх батьків не було інтрижки.
- Ґрейс! - Він її зґвалтував.
Ні!
Боже, Саміре.
- Це батько Зої? - Так.
Я б не дозволив, щоб з тобою чи Зої щось сталося.
Самір це зробив.
З минулого тижня той його вірусик
нарешті може вбити Патріота.
Хочу, щоб ти знайшов Бутчера.
У нас є убервірус,
здатний убити всіх клятих суперів на планеті.
- Ні! - Солдатик убив мою сім'ю.
Я маю викинути цього паскуду з голови.
Слухай, відпустиш мене — і станеш героєм, який врятував Прозорого.
Мій хлопчику.
- Я завжди буду з тобою. - Добре.
Чому від мене всі йдуть?
Вставайте в ім'я Ісуса!
Мій хлопчику...
СУДЖА, РОСІЯ
ПЕТАРДА ПАЛИЧКИ СВОБОДИ
Це не схоже на в'язницю ЦРУ.
Правда?
Треба спитати командування.
Замовкни.
Прошу... У мене є сім'я.
Я люблю Imagine Dragons. Прошу.
Вибач. Ніхто не має знати, що я тут був.
Солдатик. Перший герой Америки.
Захисник свободи, віри та сім'ї.
ПОВАЛЕННЯ СТАТУЇ СОЛДАТИКА
ЗМІ назвали його зрадником.
Цап-відбувайло Зоряни, яка насправді стояла
за атакою на Вежу «Сімки».
ЗАПИС
Але Солдатик відродився з попелу несправедливості.
І Америка заслуговує на правду.
З 1984 року Солдатик був у Росії,
працював з друзями в Кремлі,
щоб викорінити підступних зрадників в Україні.
Схоже, Росія нам не ворог.
Це сильна нація сімей,
яка не толерує трансвбиральні.
Ми вдячні Солдатику за його відвагу й жертву.
І сподіваємося, що він зможе нас пробачити,
коли займе своє законне місце в «Сімці».
Для мене честь вручити Солдатику першу в історії
Демократичну медаль патріотичної свободи.
Мій хлопчику. Мій бідолашний.
Я гордо повідомляю,
що цей видатний герой — мій батько.
Патріоте, коли ти дізнався?
Ви знайомі із сином Патріота?
Є плани на створення команди?
Сорок років тиші, а ти досі зірка?
Мудриня каже, соцмережі казяться.
Журнал «Піпл» називає нас
найсексуальнішою династією Америки.
Ти в це віриш?
Та ну.
Я б не послав тебе туди, якби знав про вірус Бутчера.
Не послав би. Богом клянуся.
А ще казав не лізти в бій.
Тож якщо тицяти пальцями,
не думаю, що вся провина на мені.
Панове, прибули результати аналізів.
Результати аналізів.
Тут чимало сталося.
- Доєднання Солдатика до «Сімки»... - Як?
Там усі заразилися. Ми бачили їхню смерть.
Як цей мудак досі дихає?
О ні.
У нього суміш «V1» у крові. Чорт!
Суміш «V1»? Що це таке?
Перша версія суміші «V» Фредеріка Воута.
Суміш «V1» в десять разів потужніша, ніж сьогоднішня формула.
Дуже нестабільна. Спрацювала лише на кількох ранніх суперах.
Тобі, Бомбоприцілі, Торпедо, Рядовій Ангел,
Штормовиці.
Хто така Штормовиця?
Дружина доктора Воута, Клара. Ти її знав як Свободу.
Річ у тім, що суміш «V1» врятувала тебе,
імовірно, ваше покоління суперів не старіє через неї.
Це сучасна молекула суміші «V».
Це вірус.
Його шипоподібні білки зв'язуються з рецепторами,
щось схоже на зчеплення шестерень.
А суміш «V1» інакша. Виглядає отак.
Вірусу немає за що вчепитися.
Міг би сказати до тестування.
Суміш «V1» ніде не циркулювала з 1950-х,
і я думав, що він мертвий.
Ми всі думали.
А тепер я чую, що цей вилупок безсмертний.
Добре, а що з Патріотом? Чи це... Означає, що...
Я його син. У мене теж імунітет?
Ні. Твоєму ембріону вкололи стару-добру суміш «V».
Як мені та всім суперам.
Патріот дістає суміш «V1»
і, теоретично, стає, як Солдатик.
З імунітетом до вірусу. Може, безсмертним.
- Я її хочу. - Не можу.
- Чому? - Воут знищив усі ампули.
Їх немає.
- А може десь існувати ампула? - Імовірно.
Чекай. Якщо так, він може використати її...
Треба дістати її першими.
Як? Він уже точно про це знає.
Ми в дупі.
Влучно, люба.
Заразимо його вірусом сьогодні, поки він ще працює.
Я не це казала.
- Бутчер має рацію. - Бачите? Це мудро.
Виманимо його сьогодні й завдамо удару.
Ага. Як ти до нього дістанешся?
Патріот не виходив із Вежі днями,
тобто, імовірно, боїться зарази.
А якщо ти її випустиш, він злетить у космос,
поки дія не мине.
Тож перш ніж ти з цим розберешся, ми маємо знайти суміш «V1».
У нас немає вибору.
Я знаю, де почати.
Ого. На щастя, речовина в тобі врятувала тебе.
- Добре те, що добре кінчається. - Іди ти!
Ти знав про вірус Бутчера.
І розморозив мене, щоб послати на смерть.
Ні! Ні. Я хотів...
Що ж, а в дупі ти,
бо я житиму, а ти помреш.
Якщо не вірус, то час тебе вб'є.
І коли ти сидітимеш у візку й сратимеш
у мішок для колостомії,
я керуватиму «Сімкою»
і сратиму на цицьки Шарі Льюїс.
Поглянь на себе.
Найніжніший, найслабший хлопчик.
Ти жалюгідний. Ти взагалі ніщо.
Енні, ти певна?
У нас немає вибору.
Ти ж знаєш, що це означає?
Якщо дістанемо «V1», ви з Кіміко можете її ввести.
Вона дала Солдатику імунітет.
Може дати й вам, як вакцина.
Так. Або в нас відросте мільйон членів.
Як м'яч із ниток, але з членами.
Дуже точно. Але ж є шанс.
- Тільки не ти. - Зої, спокійно.
Опусти їх, мала.
Це не потрібно.
Принаймні зараз.
Зоряно, ми тебе не чекали.
Я так розумію, Марі Моро спізнюється.
Марі не прийде.
Але я знаю, що ви зустрічалися.
Власне, вона це влаштувала.
- Хіба? - Так.
Розкажи нам усе, що знаєш про суміш «V1».
Ти про перше покоління суміші «V», що тече в жилах Солдатика,
тож він має імунітет до вірусу, над яким ти працюєш із Бутчером?
Не варто дивуватися, що я знаю.
Але нащо мені допомагати друзям божевільного,
який убив мою дочку та осиротив онуку?
Віккі і для мене була важлива.
І вчинок Бутчера непрощенний, тому його тут немає.
Але ти досі працюєш із ним?
Ми думаємо, що Патріот намагається здобути суміш «V1».
І якщо це станеться, він житиме вічно.
А ви будете в такій самій дупі, як ми всі.
Тож можеш бубоніти далі, як чорношкірий містер Спок,
або допомогти нам.
За мною.
Після вас.
Світ підпалюють 0,1 % обраних
і дивляться, як він горить, зі своїх розкішних бункерів.
- Тут смердить. - Маєш рацію.
Пахне, ніби магазин одягу трахнув продуктовий,
поки мережева бутербродна дрочила в кутку.
- Це спрей для тіла «Манговий грім». - Чорт!
Люди, це Маверик, син Прозорого.
Як справи, жеребчику?
Як справи... жеребчику?
Зоряно, я був малим, коли ми бачилися. Ти співала на похороні тата.
Маверику, привіт...
Що ти робиш тут? Ти не пішов у Ґодолкін?
У дупу його.
І в дупу «Воут». Зграя брехунів.
Кажуть, що суперлиходій картелю вбив тата.
Лише містер Едґар сказав мені правду.
Це зробив Патріот.
Патріот убив мого тата.
Ого! Патріот?
Боже. Я... У дупу того вишкребка.
Я бачу це роками. Цей довбаний...
- Цей... мудак. - Гівнюк. Так.
Добре. Отож, Маверик, Зої, Марі Моро?
Ти хочеш заснувати власних «Підлітків Кікс»?
Я вірю, що діти — наше майбутнє.
Маверику, дай нам хвилинку.
За мною.
Якщо хочете дізнатися про суміш «V1», маю надію, шлунки у вас міцні.
Суміш «V1» була варварською і нестабільною.
Перші піддослідні доктора Воута в Дахау
жили у стані нескінченних мук.
Він убив тисячі, а успіху досягнув п'ять разів.
Боже.
Навіть коли Воут перейшов до союзників,
він далі тестував суміш «V1» на військовослужбовцях США.
Чому я не здивований?
А тоді ми зійшлися лобами з росіянами,
тож нічого не могло заважати національній безпеці.
Доктор Воут стабілізував формулу в 1950-х роках,
а всі згадки про суміш «V1» сховав,
як інші брудні розділи історії компанії.
І ти певен, що не лишилося жодної дози?
Я їх не бачив.
Думаєш, Воут хотів лишити паперовий слід до Дахау?
Це всі папери Фредеріка Воута, які лишилися.
Якщо хочете їх проглянути, прошу.
Зої! Зої, стій.
Смерть твоєї мами жахлива.
Я не знав, що Бутчер збирався...
Я не хотів, щоб вона постраждала. Клянуся.
Клянешся? Ти клявся, що ми будемо в безпеці.
А тоді я отямилася сама й побачила, як маму розірвали надвоє.
Мені шкода.
Тоді мене кинули в «Ред Рівер», бо тато теж, імовірно, мертвий.
Тож іди в дупу.
Можливо, якби я тебе ростив, ти б став кращим.
Ти суцільне розчарування.
Яке ж ти жалюгідне розчарування.
Глибоко в тобі досі є щось людське.
Ти жалюгідний. Жалюгідний.
- Слабкий. - Ти моя найбільша поразка.
Ти взагалі ніщо.
Медлін.
Хлопчику. Мій хлопчику...
Що сталося? Чому ти такий нещасний?
Через батька й сина.
І через усе. Усе розвалюється.
Ні. Ні, усе саме так має відбуватися.
Так. Це було пророковано.
Ти от-от вознесешся.
Станеш безсмертним, божественним,
справжнім Богом із любов'ю світу.
- Але... - Так, ти вважаєш любов слабкою, людською.
Але кого люблять більше, ніж Ісуса?
І чому його мають любити більше, ніж тебе?
Ти врятував більше людей, ніж він.
Істинний Бог.
Але ж як?
Як? Мільйони людей мене ненавидять.
То охрести невірних у їхній крові.
Виривай немовлят із утроб матерів.
- Так. - Здирай шкіру з батьків перед дітьми.
Звільни світ від нечестивих, від тих, хто не вірить.
Мене назвуть монстром.
Ні. Ті, хто лишаться, будуть вірними тобі
й любитимуть тебе від щирого серця.
Вони плакатимуть від щастя від самої згадки про тебе.
У тебе останнє завдання, любий.
Так.
ДЕ ТИ?
- Ти спізнився. - Прийшов, щойно ти написала.
Був типу далеко.
- Де? - Росія. Десь біля кордону.
Тебе бачили?
Ні.
Що це?
Порізався, коли голився.
Повір, тобі не треба голитися.
То твій дідусь зараз там із ними?
А... А Бутчер із ними?
Ні. Але вони можуть привести нас до нього.
Ми можемо знайти його і вбити.
Убити Бутчера?
- Я... Не думаю, що ідея хороша. - Не думаєш, що зможемо?
Він небезпечний. Глянь, що він зробив з твоєю мамою.
У цьому й суть.
- Не варто. - Раяне...
Не варто, а як постраждаєш?
Він може тебе вбити.
То я маю полетіти геть і сховатися?
- Зої... - Забудь.
Думаєш, я не внюхаю «Танкерей» у твоєму диханні?
- Що за чорт? - Ну-ну.
Це мій щасливий день?
Треба купити лотерейний квиток.
Думав, що ти досі спілкуєшся з нею.
А якби я не з'явився?
Планував вкрасти Зої і написати тобі з її телефона,
а тоді чекати твоєї появи, та настало Різдво.
Гарна спроба.
Але я більше не здаюся легко.
Не як Меллорі.
А ти справді крутий:
убив стареньку і злиняв до Росії.
Зої мала рацію щодо тебе.
Може, я маю позбавити тебе мук.
Ти можеш. Та не зробиш цього.
- І чому це? - Бо ми обоє любимо одну жінку.
І ненавидимо одного мудака.
Слухай, можеш сердитися на мене, скільки хочеш,
але ми обидва знаємо, що поганець тут не я.
Не зовсім.
Мені просто треба поговорити. Це все.
- Патріоте? - Нагорі.
Що ти...
Що це за хрінь?
- Це молоко? - Краще.
Грудне молоко з дитячої реанімації «Маунт Сінай».
Ти покликав мене глянути, як ти плаваєш у цицесімені?
Хочу дати тобі ще один шанс.
Хочеш дати мені ще один шанс?
Так. Допоможи мені знайти суміш «V1».
Я краще купу лез запхаю собі в дупу.
Крім того, Клеопатра Джонс каже, що суміш «V1» не можна знайти.
Цілком імовірно, можна.
І я збираюся її знайти.
І чому ти такий упевнений?
Мені сказав янгол. Така моя доля.
А я вже думав, що ти досягнув стелі своєї недолугості.
Так, жартуй.
Тебе благословили безсмертям. І що ти з ним зробив?
Бухав і трахався до безпам'яті.
Ти...
таке розчарування.
Бачиш, я не змарную своє безсмертя.
І візьму те, що за правом моє.
Я питаю, чи хочеш ти місце за столом,
бо ти мій батько.
А з тобою чи без,
розплата настане.
Я бачу звичайного фріка.
Фріка з посивілим лобковим волоссям.
Спробуй Just for Men.
Що таке Форт-Гармоні?
Не уявляю.
- Він у всіх нотатках. - Про що в них?
Не знаю. Текст зашифрований, та думаю, я можу зламати шифр.
Може не вийти.
Це 1944 рік.
Зараз тостер шифрує краще,
ніж тодішня шифрувальна техніка.
Дай мені годину.
Що за чорт?
Привіт. Вибач, просто...
Ти можеш пригальмувати з «Манговим громом» від «В-Бро».
Він... трохи мускусний.
Тато був у першій кампанії. «Зникни у свіжості».
Він пахне ним.
Співчуваю з приводу тата.
Я... теж свого втратив.
- Прикро це чути. - Просто... Це божевілля.
Отак ходити, нормально почуватися,
аж раптом біль нізвідки, який б'є тебе, мов вантажівка.
Аж дух із тебе вибиває.
Ви ж намагаєтеся здолати Патріота, так?
- Я хочу допомогти. - Слухай.
Не думаю, що це хороша ідея.
Це дуже небезпечно.
Мені байдуже. Він убив мого тата. Я лише про це можу думати.
Ти хочеш, щоб це мало значення,
та сенсу таке не набуде.
І чим більше намагаєшся, тим менше в цьому сенсу.
Повір мені, я знаю.
То що мені робити?
Чесно? Жити далі.
Жити своїм життям, бути щасливим, закохатися в когось.
- У мене є дівчина. - Справді?
Слоан.
Вона альпака.
Круто. Може, подумай, чого б для тебе хотів тато,
і зроби це.
Я так намагаюся робити.
Г'юї.
Можна... переговорити з тобою?
Так.
Припини.
Ще одна згадка Форт-Гармоні від 1963 року.
- У Бутчера є сканер? - Є.
Може, роздільна здатність така, що зможемо прочитати щось?
- Добре. Іди з ним. - Гаразд.
Я дивилася порнографію, хочу спробувати кунілінгус.
Я не розумію.
Просто набираєш його й кажеш, що хочеш із ним побачитися.
Він з'являється, ти виливаєш лайно йому в пику,
і на цьому все.
Чому я?
Бо він не вийде з фортеці
ні для кого більше.
То ти про це хотів поговорити?
Убивство батька.
Послухай...
То я лише таке вмію?
Я не ставитимуся до тебе як до дитини.
Годі цього.
Патріот зґвалтував твою маму.
Він спалить усе, і лише ти можеш його спинити.
І зазвичай я б не ставив на таке гівно про долю,
але якщо когось це стосується, то тебе.
Я кину в нього вірус, і що буде зі мною?
Ти помреш.
Я буду поруч. Підемо разом.
Я не брехатиму тобі.
Не цього б хотіла твоя мама.
Але це єдиний спосіб відновити справедливість.
Ти просиш мене вбити себе?
Ти не станеш першим, хто пожертвував собою на війні,
але станеш першим, хто так врятує світ.
Візьму нам пива.
Не дивно, що на Солдатика напосідаються.
Синочків татусь.
А він же й близько не такий красень.
Так, з волоссям йому пощастило.
Поголи йому голову — і стане схожий на ґея-морячка.
Але так, друже, дякую, що взяв мене.
Мені потрібна перемога.
А скажеш мені?
Патріот не хотів, щоб я їхав?
Не згадав мого імені ні разу?
Тоді чому попросив їх?
Їдь на південь.
То що розкажеш про себе?
- Я? - Так.
Народилася на кущі цукру. Кленова ферма.
Мені було п'ять,
коли батьки втопилися в патоці.
Мене ростили гусаки та лисиця в кришталевій печері,
де навчали мене про ґрунт та солі, поки Джеральд,
це найстарший гусак,
не розповів, що він реінкарнація Робіна Вільямса.
А потім повіз мене на ракеті до Орка,
бо «Морк і Мінді» — це документалка від Netflix.
З нами одружився Орсон.
А далі ти знаєш.
Патріот попросив тебе поїхати?
Особисто.
«Сайбертраки» — це «Красені» у світі авто.
Скажеш, про що думаєш?
Г'юї каже, суміш «V1» буде ліками.
Ти справді так думаєш?
Це дасть нам більше часу.
Що б ти хотів робити?
Може, подорожувати.
Можу бути ді-джеєм у Берліні.
Нічого нас не зв'язуватиме, можна буде не повертатися нікуди.
- Ти такого хочеш для своїх дітей? - Звісно, ні.
Тому їх у мене не буде.
Але... ти хочеш дітей?
Трьох. Двох дівчаток і хлопчика,
дім біля води і, можливо, бернедудля.
Мирно й спокійно.
Після цих убивств я хочу місце, яке можна назвати домом.
Тримай.
Я сказав їй, що тобі 30.
К бісу і мережки, й шкіру,
аби пташка не летіла.
Де ти цього навчився?
У свого старого.
Ви близькі?
Не те щоб.
Він був бухариком.
Спускав усі гроші на перегонах, на коней.
А тоді йшов додому
й вибивав із нас з Леном душу.
А потім смішив оповідками про це друзів.
Так, він був мудаком.
Де він зараз?
На дні Темзи.
Я його там оселив днями.
Шкодую лише, що не раніше, поки він не наробив...
Більше шкоди.
Бутчере...
ти вважаєш, що я можу...
стати таким, як батько?
Не знаю.
Мама, тітка Ґрейс, інші...
Я лише приношу біль людям. Не можу бути ні з ким.
Без нас, суперів,
світ краще, безпечніше місце.
Я зроблю це.
Після масових арештів за підозрою в зорянстві
на вулиці вийшли протестувальники
та зійшлися в жорстоких сутичках із супергероями та поліцією.
Це все так нудно передбачувано.
Повстання, боротьба з повстаннями, визволення та репресії.
І знову все по колу.
А доречно сказати, що я завжди вважала тебе
збіса кріповим?
Секундочку. У мене дещо є. Погляньте.
Форт-Гармоні — військова лікарня, де працював Фредерік Воут.
Уряд оголосив її цілком таємною, а після війни вивів з експлуатації.
Чому цей квадрат розмитий?
Так військові ховають таємні установи.
Б'юсь об заклад, що це пивний бар «Люґер», саме там Воут тестував суміш «V1».
Якщо вона десь і лишилася, то саме там.
- За вами стежили? - Ні.
Патріот шукає суміш «V1», як і ми.
Було питанням часу знайти тебе.
Над нами 30 метрів бетону.
Двері стійкі до балістичних боєприпасів,
як у бункері НОРАД у горі Шаєн.
Вони витримають.
Сподіваймося на це.
Слава богу.
Це не навіки.
То ми тут у пастці. Який план?
Чекайте. Хтось бачив Зої?
ОКРУГ ЕРІ ДЕРЖАВНА ПОЧАТКОВА ШКОЛА
Тату?
- Зої. - Тату.
Зої.
Боже мій. Зої.
Боже мій.
Він сказав мені, що Зої мертва.
І це він убив Віккі, а не Патріот!
Довбаний псих! А ви всі з ним заодно.
Ходімо, Зої.
Мені шкода.
Я не можу тебе відпустити.
Прошу, не змушуй мене стріляти у твого тата.
Ні.
- Відпусти їх. - Вона намагалася нас убити.
Вона має рости як дитина, а не як ми.
Ідіть.
Зої, відповідай. Послухай мене.
Не приходь сюди, поки я не скажу.
Тут небезпечно, розумієш? Подзвони мені.
Відомо, коли вона пішла?
Крізь люк кілька годин тому.
А ми так можемо вийти?
Саме там патрулює Нуар.
Ну, якщо в цьому річ,
то що в тебе припасено?
Я це шукав.
«Біле золото».
П'ятсот за штуку.
Знаєш, мій батько все життя боровся з «Воут»,
і от я курю довбану сигару зі Стеном Едґаром.
Я пам'ятаю твого батька.
Він вражав.
Понад 30 юристів з Ліги Плюща у «Воут»,
а один юрист із Гарлема змушував їх працювати на вихідні й свята.
Чорт забирай, він був таким.
Але не міг виграти.
Саме тому, зрештою, не виграєте й ви.
Ви боретеся з непереможним ворогом. Ти ж це знаєш?
- Тобто з «Воут»? - Облиш.
Є щось сильніше за «Воут» чи Патріота.
Сильніше за саму природу життя.
Це прибутки й витрати, постачання і запит,
елегантний потік валюти у світі.
Ми — шестерні у великій машині,
і всі маємо грати свою роль.
Ну, от вб'єте ви Солдатика, Патріота або випустите цей вірус.
Коли супергерої вийдуть з моди, щось інше займе їхнє місце.
Бо корпорації мають рости.
Гроші мають зароблятися.
Машину треба годувати.
Так влаштований світ.
Вилупок.
Коли це скінчиться,
ти знову плануєш керувати «Воут».
Як я сказав. У всіх нас своя роль.
Якщо цей день настане, я теж зіграю свою роль.
Тобто зажену кулю у твій клятий череп.
Нарешті.
Час розваг.
Гей, дітки. Ви любите Америку?
І базові навички володіння ножем?
- Робите перекуси? - Маршируєте?
То записуйтеся у Патріот-юґенд.
Ви навчитеся виживати в лісі, співати біля багаття,
розбирати гвинтівку
і якнайкраще винюхувати смердючих щурів-зорянців!
Тож якщо вам від восьми до вісімнадцяти, приєднуйтеся.
Записуйтеся в Патріот-юґенд і станьте завтрашніми героями сьогодні.
За підтримки «Дієтичних обідів худого хлопа».
Кому потрібні супери, якщо можна залучити дітей.
Слухай.
Посади аналітиків злочинів за пошук суміші «V1».
Вона десь є.
Я це знаю.
Скількох людей?
Усіх. Зараз ми лише цим займаємося.
А ще хочу, щоб наші фармацевти працювали над одним завданням —
відтворенням суміші «V1».
Воут знищив формулу. На це підуть роки.
Без тестів на тваринах.
У таборах купа злочинців.
- Так. - То беріть їх.
Це чудово.
Привіт, босе. Що... Що ти п'єш?
«ВИБУХОВА ПРАВДА»
Для мене честь, що такий видатний американець завітав на шоу.
Але, думаю, це у вас спадкове.
Батько Патріота. Овва.
Ґлок?
Ніколи не розумів зброї іноземного виробництва.
Це не ґлок твого діда.
Він дев'ятиміліметровий,
п'ятого покоління, сім набоїв і дуже різкий спуск.
У мене довший ствол.
Показав себе в бою, американський кольт 1911.
Під патрон 45 ACP.
Від такого ти заведешся.
А цей маленький ґлок
підійде для нічної прогулянки Гарлемом.
А мій? Сертифікований убивця натовпів.
Тобто застарілий.
Ні, класичний.
Хочеш спробувати?
Не всім під силу віддача,
але щось мені каже, що ти впораєшся.
От чорт!
Маю віддати тобі належне.
Я так не трахався, відколи...
відколи злягався з Шарі Льюїс на балконі «Студії 54».
Уявлення не маю, хто це.
- А чого поцька без волосся? - Що?
Якого біса туди лізти,
якщо не буде повен писок хутра?
Ти такою подобаєшся Патріоту, як дитина?
Більше як мати.
Але ж ви двоє трахалися?
Чорт.
Маю визнати, я це робив почасти
як помсту тому фріку.
Це жахливо. Хто так чинить?
Не треба так про свого сина.
Він вважає себе кращим.
Ні.
Звідки ти знаєш?
Я мало що знаю, але розуміюся на людях.
Те, як він на тебе дивиться.
Я не бачила, щоб він на когось так дивився.
Це не те щоб комплімент, лялечко.
Він найдивніший вилупок з усіх, кого я знав,
це після трійничка з Гері Б'юзі.
Ось. Хочу тебе з деким познайомити.
Це...
Терор. Мама про тебе розповідала.
Хлопче. Де він був?
Моя тітка Джуді за ним наглядала.
Він досі все трахає?
Пан його віку?
Ну, він старається.
- Раяне? - Кіміко?
Чекай, ти говориш?
Кажіть.
Усе знищене.
Де Самір?
Ми відпустили його із Зої. Ми ж не монстри, клятий...
монстре.
Торкнешся до неї, я не робитиму більше.
Тому назад.
То ми полюємо на Патріота?
Ні, не сьогодні.
Тоді коли?
Не знаю, за тиждень. Чи за місяць.
Місяця немає.
Він усе спалить, як ти й казав. Ходімо зараз.
Нема сенсу без вірусу.
Але ти казав, що я сильний.
Що лише я можу його спинити.
Казав, це моя доля.
Я лише казав, що ти виманиш його з Вежі.
Без мікроба
ти будеш черговим дурнем, який кінчає життя самогубством.
Ти досі брехливий жалюгідний мудак.
Раяне!
Гаразд, малий. Це галотанова граната.
Ти виймаєш чеку, кидаєш її та біжиш щодуху.
А ще не дихай,
інакше й сам відключишся.
Щойно всі впадуть і зникне дим,
ми вийдемо по тебе.
- Ясно? - Так.
Маверику... Обережно.
Г'юї.
Так, знаю. Вибач. Я просто...
Він хороший малий.
Якщо знайдемо суміш «V1», йому теж треба дати.
Г'юї, годі.
Скількох ще людей ми вб'ємо, щоб їхні діти полювали на нас?
А тоді вб'ємо їх, це ж нескінченне замкнене коло.
Може, ми його не розірвемо, але слід спробувати.
А це за що?
Просто...
Давно не була поруч з людиною,
яка справді намагається все покращити,
а не завадити погіршенню.
Думаєш, суміш «V1» може нас урятувати?
Дідько, так.
Він біля люка.
- Чорт. - Що це за хрінь?
Тут невидимий малий,
від якого тхне спреєм для тіла «Манговий грім».
Ось, тримайте. У мене ніс пече.
Маверику, це ти?
- Ти з Едґаром? - Ти був серед найкращих друзів батька.
То чому ж не сказав мені, що його вбив Патріот?
Бро, Патріот його не вбивав. То була компашка Бутчера.
Так, то був той француз
і хлопець Зоряни, як його там звати, Гові?
Вони його підірвали, склали шматки в ящик
і кинули в Іст-Рівер.
Я на власні очі бачив.
Богом клянуся, бро.
А схоже, що Глибина говорить з невидимим?
Чорт.
Чорт!
Вони щойно були тут.
ВИМКНУТИ
Трясця. Чорт! Енергії замало.
Приємно було.
Слизький вилупок.
От лайно.
Тобто так, це карма, але чорт.
Добре. Виходимо спереду.
Триматися разом.
Так. Молодець, Робокопе.
Вибач, бро.
Винен не гравець, а гра.
«Манговий грім», чорт.
Де Г'юї?
Це був ти. Ти вбив мого тата.
Ану злізь із мене!
Де ти? Що?
Тому ти казав мені всю ту хрінь?
- Про жити далі, скотино. - Добре, так і є.
Це я зробив.
І просто втішав. Та я і свого тата вбив.
- Та ти псих. - Зачекай.
Щодо Прозорого. Хтось убив мою дівчину.
Не твій тато, та я був...
Я був злий і наляканий.
І відчував усю цю ненависть, і мені шкода.
Я не мав так чинити. Це марно.
Лише це не марно, вилупку.
Маверику. Годі! Я не хочу з тобою битися.
Г'юї!
Це Маверик.
То був Маверик.
Ні.
Усе гаразд.
Усе буде добре.
Я поруч.
ДО СХІДНОГО ПРОСПЕКТУ РАЯН
«ПЛАНЕТА ВОУТ» ПІДНЯЛАСЯ ДО «ПЛАНЕТИ ПАТРІОТА»
Тату.
Раяне.
Привіт.
Я радий, що ти подзвонив. Знав, що це станеться.
Це ніби диво.
Подобаються зміни?
Пам'ятаєш, як привів мене сюди, ніби тобі було до мене діло?
Мені є діло, сину. Я тебе люблю.
- Я маю попросити тебе. - Про прощення?
Воно в тебе вже є.
Добре. Я закінчу.
Я надто тиснув на тебе, щоб ти був мені рівнею.
А зараз я розумію, що...
ну, що...
Це було неможливо.
Але в мене є чудові новини.
Відтепер я житиму вічно.
Я усвідомлюю свою спадщину.
А ти більше не на гачку.
Ти можеш робити все, що...
Ти це зробив?
- Ти зґвалтував мою маму? - Що?
Звісно, ні...
Хто тобі сказав? Це тобі Вільям Бутчер сказав?
У нас із твоєю мамою була інтрижка.
За взаємною згодою між дорослими.
- Серцебиття прискорилося. - Бо я шокований.
Чесно, в мене трохи розривається серце,
бо ти міг подумати, що я вчинив би так.
Раяне, припини!
Раяне, не знаю, з чого ти це взяв,
бо твоя мати прийшла до мене.
Раяне. Синку...
Раяне, друже. Глянь, що виходить.
Мій сину, благословення моє.
Гей, годі.
Раяне.
Глянь, до чого ти мене змусив.
Агов.
Усе гаразд...
мій любий хлопчику.
Отож, вірус зник,
Самір утік із Зої, а Бутчер поїхав за Раяном.
- Може, уже помер. - А Едґар у Патріота.
І він точно ближчий до суміші «V1».
Ми так облажалися.
Типу «секс утрьох, два чуваки трахають
бідну дівчину» облажалися?
Може, обійдемося без порно?
Ні.
Добре, маю хороші новини.
Ми змогли прочитати частину відредагованого тексту.
«У 1963 році загін бойскаутів знайшли мертвим у лісі
біля Форт-Гармоні.
Грудні клітки їхніх тілець були роздерті».
Це хороші новини?
Файл тепер не відредагований.
Добре.
Добре, поїдемо туди.
Енні.
Чекайте.
- Ти міг померти, Г'юї. - Я цілий. Я тут.
Якщо таке станеться, я цього не переживу.
- Самій було простіше. - Енні.
Патріоте?
Гей.
Нам є що обговорити.
ЗА КОМІКСАМИ ЕННІСА
ТА РОБЕРТСОНА
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Марія Цехмейструк