‫בפרקים הקודמים:‬
‫תמצאי דרך כלשהי לזכור אותי.‬
‫שריד יהווה הוכחה שסטיילס היה קיים.‬ ‫-ונוכל להחזיר אותו.‬
‫ניקח את כולם לבונקר. הוא מתחת לאדמה.‬
‫כולם יהיו מוגנים.‬ ‫-הם כאן.‬
‫איפה גוון?‬ ‫-קדימה!‬
‫- רכבות יוצאות -‬ ‫- רכבות נכנסות -‬
‫תסלחי לי.‬
‫מצטער, איפה אנחנו?‬
‫אנחנו בתחנת הרכבת.‬
‫כן. בסדר. זה עזר לי.‬
‫איזו תחנת רכבת, בדיוק?‬
‫תחנת רכבת מספר 137.‬
‫- תחנת רכבת 137 -‬
‫ראית שנכנסתי?‬
‫לא.‬
‫כמה זמן את כבר כאן?‬
‫אולי שעה?‬
‫הגענו הנה באותו זמן.‬
‫עברו שש שעות לפחות.‬
‫שש שעות?‬
‫לאן אתם נוסעים?‬
‫היה לי כרטיס איפשהו.‬
‫את תמיד נוסעת בבגדי עבודה?‬
‫בטח מיהרתי.‬
‫את יודעת אם מישהו עובד כאן?‬
‫התחנות הבאות בוטלו.‬
‫הולטיין, באטן, ביי ברי,‬
‫דיר רידג', רד אוק, טרנטון...‬ ‫-סליחה, לאן הרכבות האלה נוסעות?‬
‫אנדרסון, קינג ספרינגס.‬
‫סליחה, את יודעת איזו רכבת זו?‬
‫מישהו יודע לאן הרכבת הזאת נוסעת?‬ ‫סליחה, את יודעת איזו רכבת זאת?‬
‫אתם יודעים לאן הרכבת נוסעת?‬
‫זה היה חייב להיות אתה.‬
‫פיטר? פיטר, מה אתה עושה כאן?‬ ‫איך הגעת הנה?‬
‫מה זאת אומרת, איך הגעתי הנה?‬ ‫אני כאן. אתה כאן.‬
‫כולנו כאן. עכשיו... תתרחק ממני, סטיילס.‬
‫היי, פיטר. פיטר. פיטר. מה אתה עושה?‬
‫מחכה לרכבת שלי.‬ ‫-לא ראית את זה?‬
‫את מה?‬
‫את הסוסים? את איש העסקים הקשור‬ ‫בחבלים שנעלמו באורח פלא?‬
‫אני מצטער, מישהו ראה את זה?‬
‫אכפת לך? אתה מסתיר את הלוח.‬
‫אני רוצה התראה לפני שהרכבת שלי תגיע.‬
‫בסדר. אז אתה מחכה לרכבת? איך הגעת הנה?‬
‫אני די בטוח שלקחתי מונית.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותך,‬ ‫היית כלוא בבית אייקן.‬
‫הייתי באייקן.‬
‫הודות לך.‬
‫הזיכרון שלך טוב. אתה זוכר איך יצאת משם?‬ ‫הם שחררו אותך?‬
‫לא. החשמל ניתק ורצתי כמו מטורף.‬ ‫-זהו? רצת?‬
‫כן, זהו.‬
‫רצתי וברחתי מבית המשוגעים‬
‫שהחזיק אותי כבן ערובה.‬
‫הייל, תחזור לתא שלך.‬
‫אני לא אגיד את זה שוב.‬
‫נכון מאוד.‬
‫- כרטיסים -‬
‫כמה זמן אני נמצא כאן?‬
‫הנעילה קרתה לפני שלושה חודשים.‬
‫אני נעדר שלושה חודשים ואף אחד לא הגיע?‬
‫זה מה שרוכבי הרפאים עושים. מוחקים אותך.‬ ‫-רוכבי רפאים?‬
‫רוכבי הרפאים של הציד הפראי?‬ ‫-כן, אתה יודע על מה אני מדבר?‬
‫כמובן שאני יודע על מה אתה מדבר.‬ ‫הם רוכבים על ברקים.‬
‫הם כוח טבע בלתי ניתן לעצירה.‬
‫אבל אני מבטיח לך,‬ ‫הם לא עוצרים בתחנות רכבת.‬
‫נמלטתי מכלא אחד ובסוף הגעתי לכלא אחר.‬
‫וזה נראה כמו מאורה תת-קרקעית‬ ‫של פקיד דכאוני.‬
‫חייבת להיות דרך יציאה מהמקום הזה, נכון?‬
‫ניסית לבדוק מסביב?‬ ‫דיברת עם מישהו שיודע משהו?‬
‫אם זה הציד הפראי, אין דרך להימלט.‬
‫אתה ואני נידונים לרכוב על הסערה לנצח.‬
‫אנחנו לא בסערה, אנחנו בתחנת רכבת.‬ ‫נוכל לצאת מכאן.‬
‫לא נוכל לצאת מכאן, כי המקום הזה לא אמיתי.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫בביקון הילס אין תחנת רכבת.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תעזור לי קצת, אולי?‬
‫בסדר.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫לא. תמשיך ללכת.‬ ‫-אני לא רואה שלך יש רעיונות.‬
‫סטיילס.‬
‫כתף שמאל, על העמוד. אל תסתכל.‬
‫אמרתי שלא תסתכל.‬ ‫-כן.‬
‫הוא צופה בנו.‬
‫כן, אז מה?‬ ‫-אז מה?‬
‫כל אדם כאן נמצא בתרדמת או במצב קטטוני.‬
‫הוא נראה מתעניין מאוד לשים עלינו עין.‬
‫היי.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-למה אתה צופה בנו?‬
‫ניסיתם את הדלתות.‬
‫אף אחד לא מנסה את הדלתות אף פעם.‬
‫נשמע שאתה ניסית.‬ ‫-את אלו שאני יכול לפתוח.‬
‫ניסיתי את כל השאר.‬ ‫-לא הכול.‬
‫אתה עדיין כאן.‬ ‫-נשמע שיש לך תוכנית.‬
‫למה שלא תספר לנו עליה?‬
‫אני יכול לספר לכם.‬ ‫זה לא אומר שתצליחו ליישם אותה.‬
‫אנחנו נצליח.‬
‫הוא יצ... הוא...‬ ‫-טוב, היא נמצאת לכם מול הפרצוף.‬
‫לא ראיתם את זה, נכון?‬
‫ראיתי.‬
‫אז למה בזבזת זמן עם הדלתות?‬
‫אגיד לך למה. כי זה חלק מהאשליה.‬
‫אתם מפחדים.‬
‫והם רוצים שתפחדו.‬ ‫-אני לא מפחד.‬
‫אתה לא מסוגל, נכון? הוא לא מסוגל.‬ ‫-אנחנו צריכים להרוג אותו.‬
‫או שתוכל פשוט ללכת.‬
‫תדחוף אותי.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-תדחוף אותי!‬
‫עכשיו אתם מבינים.‬
‫סטיילס. סטיילס, בוא נלך.‬
‫כפיס המוח הוא לא רק מבנה‬ ‫החומר הלבן הגדול ביותר במוח,‬
‫אלא גם הגשר שמחבר בין כל חלקי המוח.‬
‫היכולת הזו של כל חלקי המוח לתקשר‬ ‫ולשתף פעולה‬
‫מסייעת לנו לבצע חשיבה קוגניטיבית מתקדמת.‬
‫יש שאלות, מחשבות, תובנות?‬
‫לידיה?‬
‫אני מסכימה לחלוטין.‬
‫יש בחוץ משהו מרתק יותר‬
‫מאשר המבנה של מוח האדם?‬ ‫-לא.‬
‫לא נראה לי.‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫יפה. כעת, אנשים רבים זוקפים‬ ‫לזכותו של כפיס המוח‬
‫את היכולת האינטואיטיבית שלנו,‬ ‫את תחושת הבטן.‬
‫אפילו אנחנו עצמנו איננו מודעים...‬ ‫-אני מצטערת, אני כבר חוזרת.‬
‫אני אלך לבדוק אם היא בסדר.‬
‫אתם יודעים שהשיעורים הם חובה, נכון?‬
‫היי!‬
‫היי! אתה לא יכול לגרור את הג'יפ הזה.‬
‫לפי הניירת אני יכול. הוא דווח כרכב נטוש.‬
‫עכשיו הוא לא נטוש.‬ ‫-זה הרכב שלך?‬
‫זה משנה?‬
‫נשמע לי שלא.‬
‫הוא שלי.‬
‫הג'יפ שלי.‬
‫תודה. אני אזיז אותו ברגע‬ ‫שאשיג את המפתחות.‬
‫מהארונית שלי. אחרי שתלך.‬
‫אני מצטער, ברגע שזה ברשימה...‬ ‫-בבקשה אל תגיד שאתה ברשימה.‬
‫עכשיו אני לא יכול.‬
‫טוב, חייב להיות משהו שנוכל לעשות.‬
‫לחתום על משהו? להתקשר למישהו?‬ ‫-לשלם למישהו?‬
‫התעריף הוא 150. במזומן.‬
‫מאה וחמישים?‬ ‫האוטו הזה לא שווה כל כך הרבה.‬
‫כמה יש לך?‬
‫-תן לי את הכסף שלך.‬
‫יש לי רק חמישים דולר.‬ ‫וכשאני אומר "רק", אני רציני.‬
‫היי, את יודעת שאין לי את המפתחות‬ ‫לדבר הזה, נכון?‬
‫אבל עכשיו יש לנו ג'יפ.‬
‫ברכותיי. מצאת עוד חלק מתחנת הרפאים.‬
‫זאת הדרך החוצה?‬ ‫-אם זה היה כך, היינו יוצאים מכאן.‬
‫כדאי שתתרחקו מהמסילות.‬
‫כי זו הדרך להיכנס ולצאת.‬
‫הם באים.‬
‫זאת הדרך החוצה?‬ ‫איך אנחנו אמורים לעשות את זה, לעזאזל?‬
‫נקפוץ.‬ ‫-נקפוץ?‬
‫מאחורי הרוכבים, כשהם יעברו.‬ ‫-זה הכול?‬
‫תזמנתי את זה. אנחנו נוכל לקפוץ מכאן‬ ‫ממש לפני שהם ייצאו.‬
‫אתה מתבלבל עם כינויי הגוף.‬ ‫"אנחנו" לא נעשה כלום.‬
‫אבל "אתה" בהחלט צריך ללכת על זה.‬
‫אתם לא רוצים לצאת מכאן?‬ ‫-אנחנו רוצים לצאת בחיים.‬
‫איך אתה יודע שזה יצליח?‬ ‫המון יכול להשתבש.‬
‫אני לא יכול להישאר כאן.‬ ‫אני יוצא מדעתי במקום הזה.‬
‫נראה שאתה מבין את המצב‬ ‫בצורה יוצאת מהכלל. לך על זה.‬
‫פיטר.‬ ‫-היי, הם חוזרים.‬
‫לא נוכל לתת לו לעשות את זה, נכון?‬ ‫-מה אם הוא צודק?‬
‫נחשוב על פתרון אחר.‬ ‫חייבת להיות דרך אחרת לצאת מכאן.‬
‫אין. אני מחפש כבר חודשים.‬ ‫אתם באים או לא?‬
‫זה רק אתה.‬
‫לא. תן לו לנסות.‬
‫קדימה. קדימה.‬
‫לא נראה לי שזה הלך כמו שהוא קיווה.‬
‫סטיילס, הוא מת. ראית את הפרצוף שלו?‬
‫סמוך עליי, הוא איננו.‬
‫ידעת שהוא ימות.‬ ‫-לא ידעתי.‬
‫הנחתי שכן.‬ ‫-אבל יכולת להזהיר אותו.‬
‫הוא היה עושה זאת בכל מקרה.‬
‫עכשיו אנחנו יודעים.‬ ‫-יודעים מה?‬
‫שאנחנו תקועים.‬
‫זה נגמר. אנחנו לכודים כאן‬ ‫כי זו היתה הדרך היחידה החוצה.‬
‫או שזה מה שהם רוצים שנחשוב.‬ ‫-מה?‬
‫מה יש לבני הנוער בימינו?‬ ‫אתם חושבים שאתם כאלה מיוחדים?‬
‫שהכללים לא חלים עליכם? אתה מבין?‬
‫אנחנו מחוסלים.‬
‫כסף? הוא לא שווה כלום.‬
‫רישיון נהיגה? כרטיסי אשראי? חסרי משמעות.‬ ‫-תחזיר לי את הארנק.‬
‫מפתחות?‬ ‫-תן לי את המפתחות.‬
‫אתה חושב שתסיע אותנו החוצה?‬ ‫זה מה שחשבת?‬
‫אתה מבין? אנחנו לא קיימים.‬
‫וכבר שכחו אותנו.‬
‫מישהו יזכור אותי.‬
‫לידיה, סקוט, מאליה, מישהו. הם ימצאו אותי.‬
‫בסדר? הם יבואו לחלץ אותי.‬
‫אבל מי יבוא לחלץ אותך?‬
‫תתקשר אליי כשחבריך מהתיכון‬
‫ירקחו תוכנית לחלץ אותך.‬
‫אני מחכה לרכבת.‬
‫כן, היא כנראה מאחרת.‬
‫אני נוסעת לראות את הנכדים שלי.‬
‫את מי אתה נוסע לראות?‬
‫אף אחד.‬
‫התחנות הבאות בוטלו.‬
‫הולטיין, באטן, ביי ברי, דיר רידג',‬
‫רד אוק, טרנטון, אנדרסון, קינג ספרינגס.‬
‫אינטרקום.‬
‫אולי רדיו?‬
‫התאוריה שלך מגוחכת.‬
‫הפרעות מגנטיות וכמה תמונות מפוקסלות‬ ‫לא אומרות‬
‫שאפשר להשתמש ברדיו חובבים‬ ‫כדי לתקשר דרך מחסום על-טבעי.‬
‫את רוכבי הרפאים לא ניתן לראות,‬ ‫לשמוע או לזכור.‬
‫אתה חושב שהם ישאירו מתקן שתוכל‬ ‫להשתמש בו כדי להתקשר לחברים שלך?‬
‫הנה אתה.‬ ‫-שמעת את זה גם?‬
‫מאיפה זה מגיע?‬ ‫-מכאן.‬
‫- תיכון ביקון הילס -‬ ‫- ביתם של הסייקלונס -‬
‫זה מגיע מבפנים.‬
‫מישהו נעל את המפתחות בפנים?‬ ‫-תשבור אותו.‬
‫קח את הזמן. אל תמהר.‬
‫הדבר היחיד שבסכנה הוא כל ראיה כלשהי‬ ‫לכך שהתקיימנו, ובקרוב נפסיק להתקיים.‬
‫לנצח.‬ ‫-טוב, אתה לא עוזר.‬
‫במקרה שאתה סופר,‬ ‫זו הפעם השנייה שהצלתי את חייך היום.‬
‫למה זה נפסק?‬
‫זה לא משנה.‬
‫- מתג ראשי -‬
‫חייבת להיות לכך סיבה.‬
‫מה?‬
‫הרחת משהו?‬ ‫-כן.‬
‫שלנו. שלי, שלך, של שלושתנו.‬
‫שלי? מעולם לא הייתי בג'יפ הזה.‬
‫גם אני לא.‬
‫כן, היינו. אנחנו פשוט לא זוכרים את זה.‬
‫חשבתי שגמרנו עם זה.‬
‫פאריש בדק את מספר הרישוי.‬ ‫אין שום תיעוד לגבי הבעלים.‬
‫הג'יפ לא הסיע את עצמו לכאן.‬
‫באיזה צד אתה?‬
‫אני בצד של כולם.‬
‫הוא לא אמיתי. תסמכי עליי.‬
‫איבדתי אנשים רבים בחיי.‬ ‫זו רשימה ארוכה שאני לא רוצה להוסיף לה.‬
‫אולי לא תצטרכי.‬
‫לא אם נחזיר אותו.‬
‫זה מ-96'. ואין שם.‬
‫אבל יש כתובת. וודביין ליין 129.‬
‫אני מכירה את הכתובת הזאת.‬
‫אני לא יודעת מה לומר לך.‬ ‫לא ראיתי את הג'יפ הזה כבר... כמעט 18 שנה.‬
‫אבל הוא רשום על שמך.‬ ‫-אבל הוא נגנב.‬
‫אז איך הוא הגיע לתיכון?‬
‫אין לי מושג. הוא היה גרוטאה כבר אז.‬
‫אלוהים יודע מי ירצה אותו עכשיו.‬
‫אולי מישהו פשוט זרק אותו שם.‬
‫יש דרך כלשהי לאתר את ההיסטוריה‬ ‫של הג'יפ אחרי שהוא נגנב?‬
‫לא.‬ ‫-אולי יש בו טביעות אצבע.‬
‫לידיה... זה קשור לסטיילס?‬
‫מותק, את לא חושבת שהגזמת עם זה?‬
‫אני לא ממש יודעת מה קורה איתך‬ ‫בזמן האחרון,‬
‫אבל אולי זה זמן טוב לדבר עם אמא שלך.‬
‫אני מצטערת. את צודקת.‬
‫היי... את בסדר?‬
‫לא, כן.‬
‫מצטערת, אתם יכולים...? אכפת לכם...?‬ ‫-כמובן.‬
‫אל תמהרי.‬
‫שילמנו. נתתי לך את כל הכסף שלי כדי שתלך.‬
‫כן, והלכתי. עכשיו חזרתי לקחת את הרכב.‬
‫כמה? אני אכתוב המחאה.‬
‫זה לא משנה. הם רוצים לסלק את הרכב מכאן.‬ ‫זה לא תלוי בי.‬
‫אל תכריח אותי להזיז אותך, ילד. בסדר?‬
‫אני מחבר את הרכב הזה ואני גורר אותו.‬
‫הגרר שלך שבור.‬
‫המקום הזה ממש מתחיל להתמלא.‬
‫גוון.‬ ‫-פיבי? אוי, אלוהים, את כאן.‬
‫רק רגע. אני מכיר את הבחורה הזאת.‬ ‫שמה גוון. היא משחקת לקרוס.‬
‫כמה זמן זה מתנהל כבר?‬
‫זאת לא תחנת רכבת. זאת תחנת מעבר.‬
‫זה לא ייפסק.‬
‫מה יש?‬
‫מה המקומות האלה? בנאק? קיינן?‬ ‫אני יודע שאתה יודע משהו.‬
‫אנחנו חייבים להסתלק מכאן. כולנו בסכנה.‬
‫מה, כאן?‬
‫בביקון הילס. חבריך, בני משפחתך,‬ ‫כל מי שהכרת. הם יילקחו.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫- קיינן -‬
‫מה ראית שם? מה זה אומר?‬ ‫-אמרתי לך. הם לא יפסיקו.‬
‫טוב, אז מה התוכנית?‬ ‫-אני עובר דרך השער.‬
‫רגע. אי אפשר לעבור דרכו, אמרת בעצמך.‬
‫בן אנוש לא יכול. אך אני טוב יותר מבן אנוש.‬
‫אני אחלים.‬
‫סטיילס... בוא לא נעשה פרידה מרגשת.‬
‫אם תשרוד, אתה צריך למצוא‬ ‫את החברים שלי בשבילי.‬
‫ספר להם עליי, כי הם לא יזכרו אותי.‬
‫תגיד להם שאני כאן.‬ ‫-כשאשרוד,‬
‫אתרחק מביקון הילס עד כמה שאוכל.‬
‫ואם במקרה אתקל‬ ‫באחד מחבריך הממוצעים ומטה,‬
‫ואם זה לא יהווה בעיה עבורי,‬ ‫אני אולי... אזכיר את שמך.‬
‫מה לגבי מאליה?‬
‫כל היחידות לקומות התחתונות.‬
‫אנו זקוקים לתגבור מלא בקומות התחתונות.‬
‫נעילה.‬
‫אתה עושה את זה בשבילה.‬ ‫אתה מסתכן במוות בשבילה.‬
‫ואין לי בעיה עם זה.‬
‫סטיילס.‬
‫תעכב אותם.‬
‫מה? איך?‬ ‫-תשתמש בראש שלך.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫שמעתם את זה?‬ ‫-כל העיירה שמעה את זה.‬
‫מי זה?‬
‫אני לא בטוחה,‬ ‫אבל אני חושבת שאני מזהה אותו.‬
‫לכו!‬
‫היי.‬
‫מצאת משהו?‬ ‫-לא.‬
‫הוא לא שאג שוב. אני מריחה משהו, אבל...‬
‫משהו לא בסדר איתו.‬ ‫-מי שזה לא יהיה, לפי הריח הוא בוער.‬
‫אני שומעת פעימת לב.‬ ‫-מי זה?‬
‫אני לא יודעת, אבל אני מכירה את הריח...‬ ‫אפילו כשהוא שרוף.‬
‫איך את חושבת שהוא הגיע הנה?‬ ‫אין עקבות, אין אש.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫פיטר?‬
‫מי זה פיטר?‬
‫פיטר הייל.‬
‫אבא שלי.‬
‫היית הבטא שלי קודם.‬
‫פיטר.‬
‫הוא נשך אותי. איך יכולתי לשכוח אותו?‬
‫איך אני שכחתי אותו?‬
‫יש לו משהו.‬
‫מה זה?‬
‫"פריפייט, בנאק, קיינן, ביקון הילס."‬
‫קיינן.‬
‫אל תציפי את המנוע.‬ ‫-אתה יודע מה זה אומר?‬
‫לא ממש.‬
‫הלו?‬ ‫-רגע, רגע, רגע.‬
‫הלו? יש שם מישהו? מישהו שומע אותי?‬
‫סטיילס?‬
‫סטיילס, אתה שם?‬
‫סקוט? לידיה? אלה אתם?‬
‫אלוהים, סטיילס.‬
‫אנחנו שומעים אותך.‬
‫אלוהים, אתם מכירים אותי?‬ ‫אתם זוכרים אותי?‬
‫סטיילס... זה אתה?‬
‫זה באמת אתה?‬
‫כן, זה אני.‬ ‫זוכרת מה הדבר האחרון שאמרתי לך?‬
‫אמרת...‬
‫אמרת, "תזכרי שאני אוהב אותך."‬
‫את בסדר?‬
‫איפה אתה?‬ ‫-אנחנו באים לחלץ אותך.‬
‫לא, אתם לא יכולים. לא תצליחו למצוא אותי.‬
‫סטיילס, מה... על מה אתה מדבר?‬ ‫תגיד לנו איפה אתה, ואנחנו נבוא...‬
‫תזכרו את זה: קיינן, בסדר?‬
‫אתם חייבים למצוא את קיינן.‬ ‫רק תמצאו את קיינן.‬
‫סטיילס? סטיילס.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫ליאור הדר‬