‫דרגה סודית‬
‫טלי חוקרת המערות‬
‫כמה פעמים כבר, ילדה?‬
‫לא יודעת, 15? אולי 16.‬
‫בקטנה. שוב שופדתי.‬
‫אנה, את צריכה להתייחס לזה יותר ברצינות.‬
‫זה רק מוות.‬
‫אפילו ליז מאטון הגדולה השתפדה פעם או פעמיים, נכון?‬
‫מוקשים.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה.‬
‫מתת במוקש?‬
‫מתי ממוקש. דרכתי עליו.‬
‫- זה כאב? - בעיקר פגע ברגשותיי.‬
‫בכל זאת, מוות הוא דבר שלא כדאי להתנער ממנו.‬
‫מתנערים ממנו, פשוטו כמשמעו.‬
‫בכל פעם שאני מתה, אני חורטת סימן על הקיר.‬
‫למזכרת, כנראה.‬
‫מצבות קטנות לזכר הגרסה שלי שמתה.‬
‫כן, אבל את עדיין אותו אדם.‬
‫את בטוחה?‬
‫זה בכל זאת סופם של חיים, גם אם אנחנו חוזרות לחיים.‬
‫קחי את זה בקלות. אין לך מה לדאוג.‬
‫חקר המערות זורם לי בעורקים, זה מי שאני,‬
‫ואני חושבת שהניסיון הבא...‬
‫יהיה מוצלח.‬
‫- מלכודת חניתות? - איך ידעת?‬
‫הרבה ניסיון.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫טוב מאי פעם.‬
‫נו, באמת!‬
‫הגעתי ל-82.‬
‫שמונים ושתיים?‬
‫מתי 82 פעמים.‬
‫יותר ממך.‬
‫ואני אפילו לא קרובה לסוף.‬
‫לא נפצעתי או משהו, רק...‬
‫מרגישה חלולה.‬
‫כן.‬
‫שהלב שלי עייף או משהו.‬
‫אני כבר לא בטוחה למה אני עושה את זה.‬
‫תקשיבי, ילדה,‬
‫אני יודעת שזה קשה‬
‫ושהכול משתנה כל הזמן.‬
‫כן, זה שונה בכל פעם.‬
‫נכון.‬
‫בדיוק כמו החיים.‬
‫כל יום, בדיוק כמו כל פעם שאת עוברת בדלתות האלה, הוא הרפתקה חדשה.‬
‫כל הסכנות האלה...‬
‫כל רגעי היופי...‬
‫ואפילו כל המיתות הכואבות...‬
‫הם עדיין כאן למעלה.‬
‫הם לא נעלמים.‬
‫הם שלי.‬
‫כולם שלך. בדיוק כמו ששלי נמצאים אצלי.‬
‫הכישוף שהוטל על המקום הזה בלתי ניתן להסרה,‬
‫ובכל פעם יש הרפתקה חדשה שנועדה אך ורק לך.‬
‫כל סימן שאת חורטת על הקיר לא מסמל רק את המוות שלך,‬
‫אלא את ההרפתקאות שיצרת.‬
‫והיי, אולי הניסיון הבא יהיה מוצלח.‬
‫שמונים ומשהו, הנה אני באה.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬