ARMORED CORE: RESURSHANTERING
Dessa människor och deras festligheter.
Det är du, eller hur? Han som...
Släpp mig!
-Lugna ner dig. -Sluta.
-Du måste döda mig... -Sluta!
Vän! Försumbart hot.
Lugn.
"Vän"? Han?
Ett försumbart hot.
Drick upp.
Jag gillar inte det här stället längre.
Vad fan? Vad är ditt...
Släpp det.
Vad gör han i en bar om han inte vill prata med nån?
Släpp det. En av de sista förbättrade.
De gör dem inte så längre.
De kan inte.
Bra. Tänk att de låter honom styra en mech.
Ingen "låter honom" göra nåt.
Han skapades för en sak.
Vad är ditt problem?
Jävla knarkare!
De säger att om man vill komma tillbaka hel,
måste man lämna en del utanför mechen när man stiger in?
Det funkar tvärtom med honom.
Som alla tror,
lämnar han nåt efter sig när han kommer ut igen.
"Vän." Jösses, vilka dumheter.
Du måste lugna dig.
Så att jag kan passa in?
De jävlarna är inte som jag.
De är inte som vi, men du borde hitta ditt folk.
Alla som jag är döda.
Människor trivs inte i isolering.
Rösten i mitt huvud säger åt mig att gå ut mer.
Du kanske borde ha tagit några järn till.
Du vet vad jag behöver.
Ja. Inkommande samtal. Två sekunder.
Gå till hangaren. Jobb väntar.
Hur gör du så?
Vadå?
Inte du.
Solen går upp om 40 minuter. Ta dig till Shrieker.
Försiktigt.
Jag är på väg.
Målet är inne i berget.
Varför berättade inte centralen om det?
Det är oviktigt.
Kul att se dig le.
Har du ögon?
Inte bokstavligen.
Ingen berättar nåt.
Det är kul att du försöker gissa vad jag är.
Du är några gram instabil isotop i min hjärnstam.
Frågan är varför du är en sån skitstövel.
Jag är det alla som pratar bakom din rygg tror.
Föråldrad förbättringsoperation.
Ett fel som gör dig till en hemsk mördare
i mechdräkten och nästan outhärdlig när du inte är det.
Är du en del av Shrieker?
Shrieker är en del av mig.
Precis som du.
Ja.
Två fientliga mechs med bäring 41. De har dig i siktet.
Dags att jobba.
De är inte dåliga.
De är ett sinne.
Är de länkade? En pilot, en slav?
Nej. Livstecken i båda cockpitarna.
Ingen pilot kan styra två mechs.
Oavsett vad de är...
...så räcker det inte.
Var är vårt mål?
Där.
Tungt och långsamt. Enkelt.
-Helvete! -Det är en dödlig enhet.
-Nähä? -Ditt övertag är fart.
Säger du åt mig att fly?
Det vet du redan.
Helvete!
Satan!
Helvete!
De är länkade.
De kanske bara är smarta.
Perfekt koordinerade.
Vad försöker du säga?
De är bättre än dig.
Ingen är bättre än mig.
-De försöker inte träffa dig. -Jag vet.
De tvingar dig att sakta ner.
Jag vet!
Fan ta dem.
Kom igen!
Vakna, pilot.
Vakna.
Vakna, pilot.
Jag behöver dig.
Vi är för skadade.
Vi är nära.
Vad?
Bränsleceller på 9 %, skrovets integritet på 14.
Nu ska de få.
Fler mechs?
En som mest.
Gruvspecifikationerna tyder på hangarutrymme för sex.
Det duger.
Inte idag.
Fiendemålen skjuter på ingenting.
Vad har jag missat?
Är du kvar?
Kom tillbaka.
Jag vill inte vara ensam.
Intressant ställe.
Du gjordes i ett sånt här labb.
Tekniken ska vara förlorad.
Vad gör vi?
Jag har inga mål.
Vi tittar på målet.
Fiendens mechs?
Eller piloterna i dem.
Livstecken?
Ja.
Det är omöjligt.
Men så är det.
Är han förbättrad?
Det är de alla.
Det är det enda tänkbara.
En ny hypotes. De ville inte döda dig.
Såklart de ville.
De gav inte sitt allt.
Vad hade de annars velat?
Säg det du. De är som du.
Hjälp mig.
De är ditt folk.
Ingen är som jag.
Just det.
Ingen är som oss.
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir