ARMORED CORE RESSURSFORVALTNING
Disse folka og festlighetene deres.
Det er deg, ikke sant? Han som...
Slipp!
-Ro deg ned, greit? -Stopp!
-Du må drepe meg... -Slutt!
Venn! Minimal trussel.
Legg vekk våpen.
"Venn"? Han?
Vel, minimal trussel.
Drikk opp drinken din.
Nei. Jeg liker meg ikke her lenger.
Hva faen? Hva er...
Ikke med den.
Hva faen gjør han i en bar om han ikke vil snakke?
Glem det. Siste av de gamle forsterkete.
De lager dem ikke sånn lenger.
De kan ikke det.
Bra! Utrolig at de slapp ham inn i en kjerne sånn.
Ingen "lar ham" gjøre noe.
De laget ham for gjøre én ting.
Du! Hva feiler det deg?
Jævla narkis!
Du vet det de sier om at hvis du vil komme tilbake i ett stykke,
må du legge igjen en del av deg selv utenfor kjernen når du går inn?
Det funker omvendt med den.
De fleste tror
han legger igjen noe når han kommer ut igjen.
"Venn". Herregud, du sier mye rart.
Du må bli rundere.
Så jeg kan passe inn?
Ingen av de køddene er som meg.
De er ikke som oss, men du bør finne folket ditt.
Alle som meg er døde.
Mennesker klarer seg ikke bra i isolasjon.
Stemmen i hodet mitt ber meg komme meg ut mer.
Du kunne trengt et par drinker til.
Og du vet hva jeg trenger.
Ja. Innkommende. To sekunder.
Til hangaren. Du har en jobb.
Hvordan gjør du det?
Gjør hva?
Jeg snakket ikke til deg.
Solen står opp om 40 minutter. Du må i Shrieker før det.
Forsiktig.
Jeg kommer.
Målet er inne i fjellet.
Hvorfor sa ikke sentralen hva det er?
Fordi det er uviktig.
Fint å se deg smile.
Så du er noe med øyne?
Et uttrykk.
Ingen forteller meg noe.
Det er morsomt når du prøver å gjette hva jeg er.
Du er et par gram ustabil isotop i hjernestammen min.
Det virkelige spørsmålet er hvorfor du er en drittsekk.
Jeg er det alle som rister på hodet bak ryggen din, sier jeg er.
Foreldet forsterkningsoperasjon.
En feil som gjør deg til en grusom morder
når du har på deg en metalljakke og nesten uutholdelig ellers.
Er du en del av Shrieker?
Shrieker er en del av meg.
Akkurat som du er.
Ja.
To fiende-kjerner mot 41. De er siktet inn på deg.
La oss tjene penger.
Flott. Disse gutta er ikke dårlige.
De er som ett sinn.
Koblet sammen? En pilot, en slave?
Nei, livstegn i begge cockpiter.
Og ingen pilot kan styre to kjerner.
Samme hva de har...
...holder det ikke.
Hvor er målet vårt?
Der.
Tung og treg. Lett.
-Faen ta! -Det er en dødelig enhet.
-Sier du det? -Fordelen din er fart.
Ber du meg om å rømme?
Det vet du allerede.
Faen!
Faen ta!
Faen!
De oppfører seg som et nettverk.
Kanskje de er veldig smarte.
Perfekt koordinert.
Hva faen prater du om?
De er bedre enn deg.
Ingen er bedre enn meg.
-De prøver ikke å treffe deg. -Jeg vet det.
De får deg til å miste fart på skrå vektorer.
Jeg vet det!
Greit. Faen ta dem.
Kom igjen!
Pilot, våkne.
Våkne!
Pilot, våkne.
Jeg trenger deg.
Vi har for mye skade.
Vi er nære.
Hva?
Brenselceller på ni prosent, skrogintegritet 14.
Faen heller! Jeg går inn.
Er det flere kjerner?
Maks én.
Spesifikasjoner og logikk sier hangarplass til seks i alt.
Bra nok.
Ikke i dag.
Fiendtlige mål skyter i løse lufta.
Hva ser jeg ikke?
Du...
Er du der?
Kom tilbake.
Jeg vil ikke være alene her.
Dette er en interessant situasjon.
Du ble gjenskapt i en lab som dette.
Teknikken skal være forsvunnet.
Hva gjør vi?
Ikke noe mål.
Jeg tror vi ser på målet.
Fiendens kjerner?
Eller pilotene i dem.
Livstegn?
Ja.
Det er umulig.
Men der er det.
Er han forsterket?
Det var de alle.
Det er det eneste som gir mening.
De ville ikke drepe deg.
Selvsagt ville de drepe meg.
Føler du et svakt slag?
Hva annet vil de ha?
Si det, du. De er jo som deg.
Hjelp meg.
De er dine folk.
Ingen er som meg.
Det stemmer.
Ingen er som oss.
Tekst: Marte Fagervik
Kreativ leder Heidi Rabbevåg