TAJNÝ LEVEL
ARMORED CORE MANAGEMENT ZDROJŮ
Ti lidé a jejich oslavy.
Jsi to ty, že? Ten, kdo...
Slez ze mě!
-Uklidni se, jo? -Přestaň!
-Budeš mě muset zabít... -Přestaň!
Přítel! Zanedbatelná hrozba.
Zpomal.
„Přítel“? On?
No, zanedbatelná hrozba.
Dopij.
Ne. Už se mi tu nelíbí.
Co to sakra bylo? O co ti...
S ním ne, Kide.
Co sakra dělá v baru, když s nikým nechce mluvit?
Nech to bejt. Poslední ze starejch vylepšenejch.
Takový už nedělaj.
Nemůžou.
Dobře. Nemůžu uvěřit, že ho vůbec pustí do jádra.
Nikdo ho nikam „nepouští“.
Vyrobili ho kvůli jedinýmu.
Hej! Co máš za problém?
Feťáku zasranej!
Víš, jak se říká, že jestli se chceš vrátit v celku,
musíš část sebe nechat venku, když jdeš do jádra?
Tak s ním to je obráceně.
Co my víme,
tak on něco nechává tam, když jde ven.
„Přítel“. Bože, ty říkáš ale věci.
Potřebuješ vyrovnat.
Abych zapadnul?
Nikdo z těch šmejdů není ani trochu jako já.
Nejsou jako my, ale měl by sis najít své lidi.
Všichni jako já jsou mrtví.
Lidem se v izolaci nedaří.
Hlas v mý hlavě mi říká, ať víc chodím ven.
No, ještě pár drinků by ti prospělo.
A taky víš, co potřebuju.
Vím. Příchozí hovor. Dvě vteřiny.
Vrať se do hangáru. Máš práci.
Jak to děláš?
Jak dělám co?
S tebou jsem nemluvil.
Za 40 minut svítá. Do tý doby buď ve Shriekerovi.
Opatrně.
Budu tam.
Cíl je v hoře.
Proč nám Centrála neřekl, co to je?
Protože je to jedno.
Ráda tě vidím usmívat se.
Takže máš oči?
Jen fráze.
Nikdo mi nic neřekne.
Je vtipné, když se snažíš uhodnout, co jsem.
Seš pár gramů nestabilního izotopu, co mám v mozku.
Skutečná otázka je, proč jsi taková kráva.
Jsem to, co si všichni za tvými zády šuškají.
Zastaralá vylepšovací operace.
Porucha, která z tebe dělá strašného zabijáka,
když máš kovový oblek, a mimo něj tě dělá nesnesitelným.
Jsi část Shriekera?
Shrieker je částí mě.
Stejně jako ty.
Jo.
Jasně.
Dvě nepřátelská jádra, směr 41. Zaměřili tě.
Vyděláme prachy.
Pěkný. Nejsou tak špatný.
Jako by byli jedna mysl.
Propojení? Jeden s pilotem, druhej ovládanej?
Ne. V obou kokpitech jsou známky života.
A ani na práškách nezvládne jeden pilot dvě jádra.
Ať maj jakoukoliv výhodu...
nestačí to.
Kde je náš cíl?
Tam.
Težkej a pomalej. Brnkačka.
-To mě poser! -To je smrtící jednotka.
-Nekecej. -Tvoje nejlepší výhoda je rychlost.
Říkáš, ať uteču?
To přece víš.
Do prdele!
To mě poser!
Do prdele!
Vážně jsou jako propojený.
Možná jsou jen chytří. Hodně chytří.
Dokonale sladění díky kontextu.
O čem to sakra mluvíš?
Znamená to, že jsou lepší než ty.
Nikdo není lepší než já.
-Nesnaží se tě trefit. -To vím.
Chtějí, abys plýtval rychlost na šikmé vektory.
Já vím!
Dobře. Do hajzlu s nima.
No tak.
No tak!
Pilote, vzbuď se.
Vzbuď se.
Pilote. Vzbuď se.
Potřebuji tě.
Jsme příliš poškození.
Jsme blízko.
Co?
Ale palivo je na 9 %, integrita trupu je na 14.
Seru na to! Jdu tam.
Jsou tam další jádra?
Nanejvýš jedno.
Dle dispozic dolu odvozuji místo celkem pro šest.
To mi stačí.
Dneska sakra ne.
Nepřátelský cíle mířej do prázdna.
Co mi uniká?
Hej...
Seš tam?
Vrať se.
Nechci tu bejt sám.
Jsme na zajímavém místě.
V podobné laboratoři tě přetvořili.
Ta technika má být ztracená.
Co to děláme?
Není tu žádný cíl.
Věřím, že se na cíl díváme.
Nepřátelská jádra?
Nebo piloti uvnitř.
Známky života?
Ano.
To je nemožné.
Ale je to tak.
Je vylepšený?
To byli všichni.
To jediné dává smysl.
Nemyslím, že tě chtěli zabít.
Ale jasně, že mě chtěli zabít.
Nepoznal jsi, že se nesnažili?
Co jinýho by chtěli?
To řekni ty mně. Koneckonců jsou jako ty.
Pomoz mi.
Jsou to tvoji lidé.
Nikdo není jako já.
Přesně tak.
Nikdo není jako my.
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková