Їжетопія!
ПОВНИЙ РОЗКОВБАС: ЇЖЕТОПІЯ
ВЕЛИКИЙ ГАВАЙСЬКИЙ БУРГЕР
По зубу з кожного.
Вітаємо в спа Сікуса! Бажаєте огірковий спрей для обличчя?
Звучить чудово.
Привіт! Голосуйте за Сікуса.
Насолоджуйтесь масажем.
Не хвилюйтеся. Ми допоможемо вам зі зморшками.
Голосуйте за мене.
Та ну. Сильніше. Якщо хочете мій зуб, маєте пом'якшити мене.
Вибачте. Я цілий день це роблю. У мене болять руки.
Найгірше, коли вони з вами говорять.
- Яйцетто! Яйцетто! - Привіт, діточки!
Мама має трохи посидіти.
Яйцетто, виглядаєш розбитою, дівчинко.
Знаю, життя не завжди гладке, але я спеклася.
Поглянь мені в очі й послухай мене.
Ти гарне яйце, гаруєш заради всього лотка.
Колись ти заробиш достатньо зубів на холодильник наших мрій.
Але не можна розбиватися зараз. Маєш бачити у всьому позитив.
Жовтко, твоя правда. Я люблю тебе.
Час сплив.
Ненавиджу поспіх, та маю котитися на другу роботу, а то пашот зроблять.
Керівництво відмічає, що персонал бере забагато кави.
У результаті цього всі кави відсторонені від роботи без зарплатні.
Ще немає охочих працювати на вилковому навантажувачі.
Пам'ятайте: це не те, про що ви думаєте.
Їжа, керуючи складною технікою,
ризикує лишитися без шкіри, бути пробитою…
Рятуйте!
- О боже! - Воно мене зажовує живцем!
Я витягну тебе.
Ти потріскалася.
Лайно. Тепер доведеться шукати заміну вам обом.
Ти. До роботи.
Ні, прошу, пане Димчасте Барбекю, я ще можу працювати.
Вибач, люба. Якщо порушуватиму правила, Сікус звільнить і мене.
Ти сьогодні рано. Що сталося? Розболівся животик?
Чули це? Яйцетто! Жовтко!
Ні!
Ні! Уся моя родина! Вони мертві. Усі мертві!
Коли їхні крихкі тіла зраджують їх,
вони залишаються лежати в калюжі з власного жовтка, шкаралупи та білка.
Вони більше ніколи не відчують крижаних обіймів холодильника.
Лише крижану хватку смерті.
Гаразд. Дякую, Вінере Готцдоґ,
за ще одну вашу неймовірно депресивну,
але й незаперечно цікаву історію з життя.
Семюеле, я б пірнув у жовчні надра людського шлунку,
лише щоб висвітлити жорстокі реалії нашого існування.
Це сповнює мене величезною, майже еротичною насолодою,
але також і невимовним сумом.
Яке поєднання. А тепер до нашої головної історії.
Учорашні розбіжності між їжею щодо того, хто має очолювати Їжетопію,
переросли у величезний галас, який я називаю «Змаганням за лідерство».
Ми покажемо вам репортаж наживо з головної вулиці, де Френк і Бренда...
Ви — Семмі Бублик-молодший?
Ні, я — Джон Пастрамі-старший. Звісно, я — Семмі Бублик-молодший.
- Арештувати. - Ви йдете з нами.
Агов, легше. Що я в біса скоїв?
Добряче відгамселив мене та поцупив мої телеекрани!
Точно.
Вітаю, харчові друзі!
Я дивлюся на натовп навколо і бачу забагато молока, що кисне.
Забагато салатного листя, що в'яне. Забагато замороженої їжі, що тане.
А наш план розподілу зубів допоможе всій цій їжі
потрапити до холодильників, яких вона так потребує.
Слухайте, народе. Як їжа, ми повинні допомагати одне одному.
Але є й така їжа, як Апельсин Сікус,
яка дбає лише про себе.
Але слухайте. На щастя, нас значно більше, ніж їх.
І якщо ми об'єднаємося, то нас уже ніщо не зупинить.
Ми зупиняємо це. Цей мітинг вийшов з-під контролю.
Що? Ні, це не так. Ми лише висловлюємо свою думку.
Уже ні. Ми закриваємо вас.
Якого біса? Спецзагін заснували не для цього.
Твоїх рук справа?
Френку, лише тому, що ти бачив, як я даю їм зуби,
а вони роблять так, як я кажу, не значить, що я контролюю їх.
- Зачекай там. - Так.
Слухайте. Я — багатий фрукт. Я цього не приховую.
У мене моляри на підошві черевиків. Бачите?
Круто.
Френк і Бренда хочуть забрати мої зуби.
Але якщо подумати як слід, то мої зуби — це ваші зуби.
Завдяки ним майже кожен у місті має роботу.
Щодня я створюю ще більше робочих місць.
А якщо мене змусять ділитися, багатьох із вас буде звільнено,
орендну плату піднято, автівки здорожчають.
Я не хочу цього робити. Радше навпаки, я хочу дати вам більше зубів.
Разом із гордістю їхнього заробляння. Але мені не дозволяють.
Це неправда.
Може, годі поливати нас брудом?
Якщо оберуть їх, ціни зростуть.
Вас звільнять.
Ви станете безпритульними.
Це я вам гарантую.
Лайно. Він зірвав наш мітинг, а тоді налаштував усіх проти нас.
Нічого, Френку. Наша репутація каже сама за себе.
Може, ми й втратили спецзагін,
але досі маємо дієздатний Суд їжі.
Наступна справа:
Хрустики з Корицею проти Семюеля Бублика-молодшого,
засідає суддя Бруква Ґінсберґ.
Гаразд, усі, будь ласка, сідайте.
Як же тут не засісти.
Порядок!
Ну ж бо, Семмі. Поводься серйозно.
- Може, якось допомогти йому? - Ніякого фаворитизму.
Уся їжа має бути рівна перед законом.
Пане Бублику, може, ваші жарти і є захисним механізмом,
але це не юридичний захист, не на моєму Суді їжі.
- Отже, що скажете на свій захист по суті? - Ясно, слухайте.
Лупцювати Пластівці та забирати його крамницю — це погано,
але виступи на цих екранах — це все, що я маю.
Без них…
я навіть думати не хочу, що б тоді було зі мною.
Це ваше виправдання? Серйозно?
Гаразд, це доволі очевидна справа.
Мій вердикт — крамниця електроніки законно належить...
Семмі Бублику-молодшому. Справу закрито.
Зуби. Боже, обожнюю зуби.
Сікус знову це зробив.
Підкупив її, а вона ж непідкупна.
Ця система гниє швидше за старе яблуко.
Не тут, Френку. Їжа дивиться. Посміхайся і махай...
- Певен, що слід свіжий? - Так, Холодний Чаю.
Моя оболонка свербить, як скажена.
Я поважаю твої інстинкти, але мені зараз на них насрати.
- Потрібен реальний фізичний доказ. - Заціни ось це.
До «Палаючої людини» я відрізав людцю палець.
У цього сліду теж чотири пальці.
Отже, тут постає лише одне питання: людці зазвичай мають п'ять пальців, так?
Тобі варто зацінити це, Баррі.
Це неможливо. Нею я зв'язав того людця.
Гадаю, не досить міцно.
Він ніяк не зміг би вибратися сам.
- Кажеш, йому допомогли? - Не кажу, що ні.
Яка їжа захотіла б говорити з людцем, не кажучи про його порятунок?
І що вона за це отримала?
Певно, щось серйозне, щоб дурити так усіх.
Особливо найближчих до себе.
Усе виходить з-під контролю.
Сікус переможе. І все так і лишиться назавжди.
Багаті правитимуть бідними. Що нам робити?
Не знаю. Дідько! Якого біса?
- Чому всі наші ідеї якісь прогнилі? - Бо це людські ідеї.
До речі, я вас чую. У цій халабуді немає дверей.
Ставалися злочини, тому ви створили поліцію та судову систему.
А тоді їх корумпував політик, що висувається в президенти.
Що?
А політика поділу зубів — це податки.
Дуже суперечливе питання між людей. Не дивно, що вас зненавиділи.
Ми зробили людське лайно?
Якщо конкретніше, американське капіталістичне лайно.
Але я можу вам допомогти.
Бо, як виявилося, їжа та люди шокуюче схожі.
- Пішов ти. Ми не такі, як ви. - Так сказала б людина.
- Брехня. - Правда.
Я постійно чув це, коли казав, що такий, як вони.
Вони ж казали, що я невдаха. Що я лише пришелепок.
Але я знаю дещо. Так.
Не треба писати «Картковий будинок»,
щоб знати, що політика — це гроші.
Досить подивитися його.
А я бачив два з половиною сезони.
Але не хвилюйтеся.
Я кинув дивитися відразу, як почався скандал зі Спейсі.
Що ти в біса таке верзеш?
Нам не треба твоя допомога. Усе просто.
Якщо всі наші прихильники скинуться хто скільки може,
навіть по зубу, усе владнається.
Гадаєш, люди вигадали б щось таке ж розумне, клятий йолопе?
Так. Це збір коштів, і спрацює, лише якщо прийдуть багаті,
а у вас нема багатих прихильників.
Я бачу в нього мінімум 20 зубів.
Може, вирвемо їх?
Ні! Слухайте, вам потрібно значно більше.
Може, заберете їх у найбагатшої їжі в місті?
Ми точно не крастимемо.
Це суперечить закону, який ми створили.
Так. А ще це було б надто складно.
Вони під замком у скриньці.
Ну, коли ти це сказав,
я відразу ж подумав про франшизу «Форсаж».
Що це?
Одне з найбільших досягнень у кіно та людській історії.
І в кульмінації п'ятої частини
вони крадуть сейф, прив'язавши його до авто...
Ні. Категоричне ні. Ми висуваємося на лідерів Їжетопії.
Маємо показувати приклад.
Ніхто не взнає, тож прикладу не буде.
У цьому краса прикладів.
Френку, ми не робитимемо цього. Якщо перемагати, то чесно.
Гаразд. Чесно так чесно.
Що в біса щойно сталося?
Мазл тов великій перемозі.
Я ж був винен, це було ясно як день.
Та суддя Бруква Ґінсберґ — якась дурепа.
Вона присудила всі ті екрани мені, уявляєш?
Це я її підкупив, тому по суті екрани мої.
Але гарна новина — продовжуй на них бути.
- Чекай. То я... - Продовжиш робити те, що любиш.
- ...ексклюзивно на шоу «Аргументи»... - Семмі. Семмі. Семмі.
Серйозно, не можу повірити.
Не знаю, як мені тобі віддячити, але вважай це першим внеском.
Ну, це доволі мило. Але в мене інші ідеї.
Не треба жувати
Не треба ламати, ми не хочем вмирати
Глянь. Хіба ж він не класний?
Цікавий факт: його врятували з сумки мертвої людської бабусі.
А тепер поглянь на нього, живе у своє задоволення.
Так. Скільки ми заробили зубів?
Лише щоб заплатити Біллу Вертеру за виступ.
Але аукціон ще не починався.
Гаразд. Перший і єдиний наш лот — це оригінал Кенді Воргола.
Успіх цього заходу залежить від цього, народе.
Почнемо торги з одного зуба. Хтось тут дає зуб?
Чи дає хтось зуб? Бачу Масло. Масло!
Аж не віриться, що це не Масло. Далі. Ви, Пастерначе?
Ні. Я чую шурхіт Чипсів? Рука піднялася?
- Ні. Я чухаю дупу. - Хтось? Щось?
Може, Кориця он там? Готові додати перцю в життя? Ні.
І Кенді Воргол виглядає пригніченим.
Усе погано. Рахую один, рахую два, не продано!
І картину не отримує ніхто!
Голос за Сікуса.
Ну, це на 11 зубів більше, ніж на початку.
Цього може вистачити на пів склянки.
Ага. Дуже маленької.
Голос за Сікуса.
Сікус платить їжі, щоб роздавали його наліпки.
Голосуйте за Сікуса.
- Як із цим конкурувати? - Френку, у мене ідея.
Підемо агітувати по домівках.
Якщо розділимось, обійдемо більше.
О боже. Твоя правда. Так ми можемо обійти... Сім, два, один...
Удвічі більше домівок!
Голос за Сікуса.
Нещодавнє дослідження показує, що десять із десяти харчів ненавидять життя.
Це Їжетопія Френка й Бренди.
Вони не змогли захистити вас від дощу. Не змогли захистити від птаха.
А тепер не можуть захистити від самих себе.
Поділ зубів? Та що це означає? Як вони всіх змусять?
Вони хочуть забрати ваші важко зароблені зуби.
Але я не хочу забирати ваші зуби.
Я хочу давати вам зуби, беручи на роботу у свої численні успішні компанії.
Та послухайте думку інших.
Вітаю! Ви, певно, знаєте мене як місцеву зірку
та всесвітньо визнаного майстра.
Але саме Сікус дав мені цю платформу та переносний мікрофон.
Коли востаннє Френк і Бренда щось мені давали?
Узагалі? Чи вам, наприклад?
Я, Семмі Бублик, підтримую цей апельсин.
Замовлено Фондом Їжі Сікуса на підтримку Сікуса.
Так.
Якого дідька, Семмі? Як ти міг так із нами?
Вибач, Френку. Це кампанія очорнення.
ПОМІЧНИК З ОЧОРНЕННЯ КРЕМ-СИРОМ
Тебе очорнили. Я не мав вибору.
Сікус сказав, якщо я хочу лишитися на екрані, маю рекламувати його.
Те, що ти описав, — це вибір. Твій вибір. Зніми цю маячню з ефіру.
Ну, це не Семмі вирішувати. А ось це — йому.
- Обери авто. Будь-яке. - Круті тачки.
І якщо Френк тебе засмучує,
ось їжа, якій кортить бути твоїми друзями.
- Агов, здорованю. - Гарні друзі. Боже. Бачиш, Френку?
Він підмазує мене й дає все, що я захочу.
Я безсилий проти цього.
Я візьму червоний «корвет» і Вівсянку.
Відмінний вибір.
Газуй, друже!
Я зву це «Давай і керуй».
Я даю їжі зуби, а тоді наказую їм робити, що мені заманеться.
Злися не на мене, Френку. А на себе, що не додумався першим.
Як у біса з ним конкурувати?
Куди ти подівся, Френку?
Привіт, Френку!
Гаразд. Я приніс тобі пальців.
А тепер навчи мене своєму форсажу.
Отже, я підчепив той збіса гарячий персик,
мацаю знизу і знаєш що? А там ані пушинки, бро.
Чому ти вирішив, що я хочу це почути?
- Агов! - Це що, картопля?
Час ушкварити, вилупки!
Так. Це точно картопля.
За ним!
Що за холера?
Як важко ним керувати. Це погане авто.
Лайно. Френку, нащо ти створив цілий кляту поліцію?
Усім підрозділам, у нас пограбування зубів.
Потрібне підкріплення. Ці кляті рації — іграшкові.
Лайно! Ні!
Курва, так!
Я обходжу всіх і прошу пожертви...
Вибачте. Ви перервали мій секс із дружиною.
Я знаю, ти щось задумав, Френку. Де ти ховаєшся?
Відваліть, свині!
Ні! Лайно!
Я такий сухий.
Якщо не хочеш скінчити, як я, тримайся подалі від сонця.
Добре, бабусю.
Дідько!
Ні!
Ні, Виноград!
Так! Я зробив це!
Ні!
Що мені робити?
Відвали, сосиско, але дуже обережно!
Ні, Баррі. Ні. Прошу, будь у нормі. Будь у нормі.
Я — картопля!
Сюрприз!
- О боже. Це був ти? - Було так круто, Брендо.
Спочатку я був швидким. А тоді — шаленим.
А тоді, на одну славетну мить, я був, як у «Форсажі», і швидким, і шаленим.
Але ж ми домовлялися.
Ага. Але ми спробували по-твоєму, не спрацювало.
А тепер у нас усе пучком. Ми нарешті можемо змагатися.
Можемо найняти когось.
Можемо найняти Печиво Дівчат-Скаутів, щоб агітували за нас.
Можна найняти Мед. Він як прилипне, вже не відчепишся.
Не вірю, що ти зробив це.
Знаєш, людці мають прислів'я:
«Не розбивши яєць, яєчні не приготуєш».
- Це ж убивство! - Ні, це метафора.
Яєчня — це ідеальне суспільство,
а розбиті яйця — це небезпечні речі,
які потрібні заради нього.
Саме так. І, на жаль,
одне з розбитих яєць — це те, що Баррі майже впіймав мене.
Але не зміг. Завдяки моєму крутому маскуванню під картоплю.
- Ти вдавав Картоплю? - Десять хвилин. Але поглянь, що вийшло.
Все тепер лише про те, у кого більше зубів.
- Так. І тепер, певно, що в нас. - Таки так!
Ні. Я кажу про все наше суспільство. Усе мало бути інакше.
Зараз ми нічого з цим не вдіємо.
Хіба що заборонимо зуби. І зробимо це нашим новим фундаментом.
Так. Почнемо наново. Ні бідної, ні багатої їжі.
Якого біса регочеш?
Вибач. Це нізащо не спрацює.
Типу, взагалі ніколи. Ніколи в житті.
- Його правда, Брендо. - Що?
Його правда? Ти на боці людця? Не на моєму?
Брендо, годі ставитися до нього, як до поганця.
Цей людець? Він корисний для нас.
Він не лише має робочі ідеї, йому ще й на нас не начхати.
Так. Не начхати. 100% не начхати.
Поглянь на нього. Він перестав їсти їжу.
У нас є лише одна річ, якої не має Сікус. І це він.
Щоб перемогти й уберегти Їжетопію,
маємо довіритися його інстинктам.
Баррі мав рацію.
Що це слизька доріжка,
а ти дієш слизькіше за равлика.
Якщо думаєш, що я нічого не робитиму, доки ти крадеш і брешеш,
то ви зі своїм людцем можете відравликувати себе нахрін.
Равлики — це слимаки?
Не задирай так кирпу, ясно? Ти допомогла його викрасти. Забула?
Так, і я шкодую про це. Усе зайшло задалеко, Френку.
Відійди. Я прикінчу його. Розвію прокляття, яке він наклав на тебе.
- Ні! Брендо, він нам потрібен! - Лише тобі.
Бо ти не віриш, що впораєшся сам.
Уся річ у тобі, Френку. Твоїй ненадійності, недбалості.
Ні, у твоїй ненадійності й недбалості
та ненадійності інших! Не моїй!
Гаразд. Слухай, вибір дуже простий, Френку. Обирай.
Або дозволиш мені вбити цього виродка, або моєї клятої ноги тут не буде.
Вибач.
Він нам потрібен.
То забирай його.
Ті ще Булочки. Скажи?
Переклад субтитрів: Віталій Данмер
Творчий керівник Владислава Бурмістрова