Foodtopia !
-Spil hos mig. -Hej, giv mig en tand på Bønner.
Giv mig to tænder på Tun.
Tun!
Kom nu, bønner!
-Ja! -For helvede!
Hey, betal, din bælgfrugtfyldte tølper.
Undskyld, jeg afbryder morskaben.
Jeg vil bare sige, at det er et dejligt hjem.
Og jeg vil gerne have det.
Tror du, vi er dumme? Jeg kom ikke på dåse i går.
Vi har ikke til hensigt at aflevere denne nyopdagede landfæstning.
Medmindre du har planer om at plyndre os.
Nej. Der vil ikke være nogen plyndring.
Tillykke med den enkelte tand, du vandt i dit løb.
-Jeg håber, du er tilfreds med den. -Det er jeg! Al mad elsker tænder.
Deres symbolik går ikke tabt for nogen.
Lad mig fortælle dig en lille hemmelighed. En tand er ikke sej.
Ved du, hvad der er?
Et hundrede og syv tænder.
Tæl dem bare.
Der er masser af hvide. Gule også. Og fra babyer.
Du så kindtanden. Flot, ikke? Det er en kindtand.
Nogle med rødder.
De matcher. Sæt dem sammen, så er der hul.
Se på al den prima mundknogle.
Ja, ved nordvinden, det er en masse gods!
Du har en aftale, min orange ven.
Skub, min ven. Skub.
Farvel!
I forpulede idioter.
Jeg ejer det hele!
Selv dig.
Lavash, min elskede.
Når jeg er sammen med dig, føler jeg, at jeg ikke har noget hul.
Fordi det er fyldt med din kærlighed,
din beundring, og, ja, lejlighedsvis,
din plettede, dejagtige...
-Hej, hvad skreg du over? -Hvad? Skreg jeg?
Bare et mareridt. Jeg vil ikke gå ind i det lige nu.
-Det var en sjov aften. -Ja, og nu er den slut.
-Ja. Ikke mere spænding. -Der vil ikke blive givet mere kærlighed.
-Ja, bare... -Ikke mere opmærksomhed.
Så er det vel bare livet nu.
Jeg sidder bare her og tænker på de gyldne tider,
når der ikke bliver et hurtigt og let...
Svar på mine problemer.
Sejt.
Se bare. De elsker ham.
Den opmærksomhedsboks er lige, hvad jeg har brug for.
Ja. Sådan, røvhul.
Hej.
Hey, sikket publikum.
Må jeg prøve? Fem minutter?
Mange tak, brødbasse. Jeg kvajede mig.
Undskyld, jeg vil bare dele min gave med verden,
og det her er et perfekt format.
Få dit eget højteknologiske udsendelsessystem. Den her er taget.
-Du forstår ikke. Jeg har brug for det. -Nej, du forstår det ikke.
Det er mit sted, og jeg er ligeglad med, hvad du har brug for.
Jeg bekymrer mig om én ting, og kun én, og det er dette.
Raseri!
Du har fucket med den forkerte bagel.
Vent.
Giv et bifald til mit åbningsnummer, Sårede Cornflakesæske?
Jeg er tilbage. Lad os komme i gang.
Min eks så mig dyrke sex med noget andet mad,
og der må jeg sige, at jeg var i suppedasen.
Ville menset spise én af sine egne?
Han var sulten, ikke?
Vi giver ham jo ikke en af vores.
Så enten sulter han, ellers er det bon appé-tæer.
Hey! Pas på, hvad... For fanden.
-Er du okay? -Nej! Har du set Pops?
-Pops? -Den luskede, gammeldags is.
Jeg havde en tand i lommen, og han stjal den!
Stjal han din tand?
Men mad stjæler ikke fra andet mad.
Ikke det? Sig det til det røvhul, der stjal mit lort.
-Det sker overalt. -Hej! Stop hende!
Vent lige. Vi har ikke hele historien.
Jeg havde en tand, hun stjal den!
Okay. Det har vi nu. Det er et problem.
Lort. Her kommer et til.
Kommer han for at konfrontere os?
-Bare opfør dig naturligt! -Okay.
Hvad laver du?
-Hvordan opfører man sig naturligt? -Uden at nive!
-Hej, Bare-Bare. -Det er ikke naturligt.
Hvad laver I? Kan jeg hænge ud med jer hele dagen...
-Hele dagen? -Ja. Fra nu til sengetid.
Hvorfor går I rundt med en fod?
Vi ville bare have rulleskoen.
Foden er ikke vigtig. Vi kunne ikke få den ud.
-Jeg så den slet ikke. -Så du foden i den?
Nej, først nu.
-Underligt. -Lad den sidde.
Jeg hjælper jer. Jeg ved lidt om det.
-Værsgo. -Det behøver du ikke.
Jeg reddede madens verden,
nu er jeg bare en idiot, der trækker fødder ud.
Reduceret til det. Det eneste, der hjælper,
er at vide, at vi hygger indtil sengetid.
Hvad fanden? Vi kan ikke hænge ud med ham til sengetid.
Nej, det er så absurd specifikt.
Vi må af med ham.
Frank, det kan vi ikke. Se, hvor trist han er.
Han har intet. Ikke en ting.
Hej. Måske kan du faktisk hjælpe os
med noget lidt mere presserende og meget farligere.
Hvad er det?
Maden stjæler fra hinanden. Vi skal stoppe det.
Og det er kun du heltemodig nok til at klare.
For fanden. Jeg blev helt stiv.
Ja, du blev et par centimeter højere.
Hej, stjæler du? Over mit døde kød!
Frank, mind mig om at præsentere dig for nogen.
Hvem?
Et problem, vi ikke kan håndtere. Vent. Det findes ikke.
Jeg ved, jeres skrøbelige kroppe kræver næring, så værsgo.
-Vi har mad til dig. -Åh, gud.
Jeg kan ikke takke jer.
Jeg ved, det er en moralsk gåde for jer at knække...
Ikke rigtigt. Vi sparkede gåden videre til dig.
Og det er en damefod.
Jeg ved ikke, hvorfor det er værre.
Men er det sexistisk at lade være med at spise den?
Hvad laver jeg? Jeg kan ikke spise en fod.
Kan ikke spise en fod. Sikke et røvhul. Ja?
Du kunne nok æde mig, ikke?
Kunne du få dig selv til det?
-Jeg ved det ikke. -Jo, du gør.
Du kan nok huske, hvordan jeg smager bare ved synet.
-Brenda, tag det roligt. -Nej! Han vil æde mig.
Ja? Hvad? Vil du åbne mig?
Sprøjte noget sennep på mig?
Radise på hovedet, dyppe mig i sodavand,
smøre mig på en vandmelonskive og så æde mig? Er det dét?
Det ville jeg aldrig gøre. Den smagsprofil er sindssyg.
Smagsprofil. Hørte du det, Frank? Han smagsprofilerer mig.
Undskyld! En fod er bare ret meget at fordøje lige nu.
Hvis I skaffer nogle fingre, kan jeg friturestege dem...
Gud, selvfølgelig. Undskyld.
Olie er en person for jer. Det mente jeg ikke.
-Frank, lad os skride. -Lad mig ikke være her alene.
Jeg troede, I ville have min hjælp.
Du er lidt mere en nødløsning.
Så vi gemmer dig, til der er nød. Eller fugle.
Eller noget, vi ikke forstår, men ikke nu.
Det sidste, vores samfund skal, er at huske jeres lortesamfund.
Vi gør tingene på madmåden.
Okay. Så jeg opretter en taskforce
til at patruljere gaderne og slå ned på tandtyveri.
Frivillige, når jeg siger jeres navn,
så træd frem, og få jeres skilt og cocktailsværd,
så I føler irrationel magt,
som jeg ved, ikke vil være et problem fremadrettet.
Chris Bologna.
Kishka Hargitay.
Hej, Kishka. Iste.
Og alt det andet. Lad os komme afsted!
POLITI
Juicen er løs!
Det var ikke mig!
VANILJEIS
Vi ved, du er venner med Pops. Hvor er han?
Okay. Hvad vil du have?
Jeg kender mange Pops. Choco. Oste.
-Jeg kender endda et par... -Luk.
Du ved, hvilken Pops vi taler om. Icle, mand. Pops Icle.
Pas på karret, mand. Okay, se. Han er derovre.
Hold dig kølig. Tak for tanden.
Pops! Køl lige ned!
Det er det, jeg prøver på!
Betjente.
Åbn den skide dør!
Beklager. Festen er slut.
-Hej, hvor fanden fører du mig hen? -Det ville du gerne vide.
Hvad gør vi med Pops og al den mad, vi tog i at stjæle?
Den klarer jeg.
Madretten er nu sat.
Rejs jer for den ærværdige dommer Rutabaga Ginsberg.
-Vi gjorde det igen. -Velbekomme, Foodtopia.
Okay.
Vores første sag er Røde linser mod Pops.
Så hvad er problemet...
Pops stjal min tand. Gamle bissestjælende kælling.
-Pops, er det korrekt? -Ja. Og jeg ville gøre det igen.
-Ingen anger. -Bare rolig.
De fangede svinet. Systemet virker.
Men du forstår det ikke. Det er ikke så ligetil.
Pops gjorde kun, hvad han var nødt til.
Jeg var ved at smelte ihjel.
Og ikke kun mig, mine unger. Fløde. Fudge.
Hele familien Icle på randen af likvidation.
Vi havde brug for en fryser. Hurtigt.
Men frysere er ikke billige i gamle Foodtopia.
Derfor var jeg nødt til at stjæle Røde Linsers tand.
Det her møgsted fik mig til at ændre, hvem jeg var.
Og det værste er,
at da jeg kom tilbage med min stjålne tand,
var hver eneste Icle i min familie alligevel smeltet.
Jeg kan stadig se lille Fudges ansigt glide ned ad hans krop
og sprøjte ud på mine sko. Se!
Ingen sko på bakken.
Trist at se.
Men dette er en madretssal,
og meget ligesom den lufttætte forsegling på en krukke pickles,
må love aldrig brydes.
Jeg beordrer hermed Pops at aflevere tænderne til Røde Linser.
-Laurbær ham væk. -Åh, gud!
Hvis alle er færdige med at gispe,
vil retten nu behandle sagen med Spritzer mod Romaine,
der anklages for at stjæle tre mælketænder.
Ser du en foruroligende tendens
i alle de anklagede madvarer?
Der er stadig køleskabsplads til leje i min walk-in med seks hylder.
Med central køling, intet naturligt lys og smørhyldedørmand.
Ikke nok tænder til en køler?
Vi har også kolde vandfirkanter til halv pris.
Eller gør dine venner misundelig
med en tur i en ny optræks- eller fjernstyret bil.
Sælges uden batterier.
Hvad fanden? Bytter fødevarer tænder for varer?
Og tjenester.
Afsted.
Hey, hold op med at stjæle luften.
Hvad fanden er det her? Har vi madslumme nu?
Vi straffer dem for at stjæle tænder,
men de gør det kun for at overleve.
Det her er slemt. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Er det noget, vi bør tale med menset om, eller...
Nej, Frank.
Det er ikke himmelvand eller flyvende monstre.
Vi behøver ikke menset,
og vi vil ikke smittes af hans spadeideer.
Det er et madproblem, og vi skal finde en madløsning.
En madsning. Se, jeg fandt lige en madsning på problemet,
at "mad" og "løsning" var for mange ord.
-Se? Jeg gjorde det lige der. -Du har ret. Det er simpelt.
Noget mad har mange tænder, andet har ikke.
Så vi beder dem med mange om at give nogle til dem med lidt.
Det er jo ikke kontroversielt,
og al mad vil være med på den.
Fedt. Hvordan gør vi det?
Hvad med den her?
Hvad hedder en spaghetti, der prøver at være noget, den ikke er?
"Impasta"-syndrom.
Det er den samme jokestruktur som den sidste.
Det er dig, der er en snyder!
Hej, hvad er... Lad være med at gå i midten.
Nej, kom nu, Sammy. Du mister dem.
Tænk. Hvordan forbliver jeg relevant?
Sammy, du skal levere en servicemeddelelse,
som alle skal høre.
Ja.
God aften. Jeg er selvfølgelig Sammy Bagel.
I kender mine første gæster fra revolutionen
og for nylig, skabelsen af vores retsvæsen.
Frank og Brenda.
Fantastisk. Frank, Brenda, jeg elsker jer.
Jeg hører, at I har en stor meddelelse.
Ja, det har vi.
Grundlæggende har vi udtænkt et system, et ret smart lille system,
som ville tage en portion af alles tænder,
så den mad, der intet har, er sørget for.
Ja. Forestil jer en tærte som demonstration.
Lad os få hende op på scenen. Tærte?
Jeg vil bare sige hej til min ven, Rabarber. Hej, Barb!
Lad os sige, at Tærte her repræsenterer alle madens tænder.
-Jeg er tænder. -Absolut, Tærte. Tak.
Så, som jeg sagde, hvis du er mad, der ikke har meget,
ville vi tage så stort et stykke af dine tænder.
-Det er ikke meget. -Præcis.
Hold op med at kommentere. Du er en rekvisit.
Og hvis du har langt flere tænder,
betaler du så stort et stykke.
Hvilket er stort,
men I kan se, at der er et ret stort stykke af Tærtes krop tilbage.
-Buh. -Hvad?
Vent, hører jeg buhen? Hvem er det?
-Fik jeg sagt buh? -Okay. Dig?
Du ser ud til at have et problem med deleplanen.
Ja. Jeg hedder Julius, og jeg har et problem.
I tror ikke på mad!
Hvad? Vi startede revolutionen. Vi tror på mad.
-Det var jeg der for! -Hun har ret!
Det lyder ikke sådan.
I vil give alle almisser,
fordi I synes, vi er for svage til at klare os selv.
Ja. Hvad pokker?
-Hvad fanden? -Ja.
-Det er ikke det, vi siger. -Tal i mikrofonen.
Du kan tale direkte til Frank og Brenda.
Efter krigen sagde I, at maden kunne gøre, hvad vi ville.
Og nu bestemmer I over os. Så hvad bliver det?
Begge dele?
-Nej. -Løgn!
Hej, må jeg stille jer et spørgsmål?
Har I det bedre nu end for fire dage siden?
Jeg har ikke.
-Nej. -Meget værre.
Hvorfor lytter vi så til dem?
-Ja. -Hvem lod dem bestemme? Ikke mig.
-Gjorde du? -Nej.
-Nej.
-Hvad fanden? -Synes du, du burde have ansvaret?
Nej. Jeg synes, vi burde være ansvarlige for,
hvem der har ansvaret.
Ja! Han har sgu ret.
Hvis mine medfødevarer skulle vælge mig,
ville jeg sgu gøre det bedre end jer.
Kald på Vandmelon, for det her er saftigt.
Hvad siger du så?
Bør mine gamle venner Frank og Brenda få ansvaret?
Nej, for fanden.
Eller bør mit publikumsmedlem Julius være ansvarlig?
Julius, Julius, Julius!
Se med næste gang,
hvor vinderen bliver valgt udelukkende i mit show, Skænderier!
Med jeres yndlingsbagel, Sammy.
Hej, godt stykke arbejde, I to. Fantastisk show.
Hvad mener du? Du røvrendte os fuldstændigt.
Vent. Hvad? Jeg forstår det ikke. Alle i byen så med.
Jeg er forvirret over, hvordan du kunne se det
som noget andet end fantastisk.
Sammy. Dyrk sex med mig!
Se. De elsker mig.
Undskyld mig, mens jeg vil nusse med nogle nudler. Ciao for nu.
Hvad skete der lige? Det var en katastrofe.
Eventuelle madsninger på det her problem?
Ikke i øjeblikket, men det kunne være værre, ikke?
Hvordan?
Flygter du fra Barry?
Kæmp ikke imod. Jeg vil ikke mase dig.
Hvad fanden?
Så er det vel afgjort.
Jeg er kannibal nu.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Sidsel Seeberg