‫אין בידוק ידני?‬
‫גלאי מתכות‬
‫לא, גברתי. ‬
‫הכול בימינו הופך ללא אנושי. ‬
‫בסדר, תיכנסי. עשר דקות. תשאירי את הדלת פתוחה. ‬
‫בסדר. ‬
‫- היי, ג'ון. - היי, אימא. ‬
‫תסתכל על עצמך!‬
‫אתה לא אוהב לשמוע את זה. אתה מתעצבן. ‬
‫אבל, בן, אף פעם לא היית נהג טוב. ‬
‫אף פעם לא היית נהג טוב. ‬
‫אתה לא מסוגל להתרכז. ‬
‫המחשבות שלך מתחילות לנדוד... ‬
‫אוי, בני היקר... ‬
‫למה אתה שומר הכול בפנים? זו כבר בעיה אחרת. ‬
‫אני תמיד שואלת, "מה הבעיה, ג'ון?"‬
‫תקשיב לאימא שלך‬
‫ובמקום להגיד, "הבעיה היא... "‬
‫אלוהים אדירים! אני אימא שלך. ‬
‫ושום דבר לא יפחיד אותי. אבל לא, אתה ממשיך לשתוק. ‬
‫שומר הכול בתוך הבטן. ‬
‫אל תפחד ממה שעומד לקרות לך. ‬
‫פעם אהבתי לעשות את זה. ‬
‫שעה אחת קודם‬
‫אני ממש מתגעגעת. ‬
‫זה דומה מאוד לבישול. ‬
‫תראי, אם הבן שלי לא היה שוטר, ‬
‫אולי הייתי מוצאת את עצמי כמו האיש הנחמד הזה מ"שובר שורות". ‬
‫תשכחי מזה. ‬
‫תראי. ‬
‫זה יגרום לאק"ג שלו להשתולל. ‬
‫הם לא יאמינו למראה עיניהם. ‬
‫- זה לא מסוכן מדי? - לא, ג'ון שלי חזק כמו סלע. ‬
‫לעזאזל, אני עומד לפגוש את בוראי. ‬
‫- מצבו רע? - טכיקרדיה על-חדרית פרוקסימלית. ‬
‫יש לתת לו אדנוזין ונוגד חרדה כדי לייצב אותו. ‬
‫תחברו אותו למוניטור. ‬
‫ממש הגזמת, אימא. ‬
‫מלכה אדומה‬
‫מראה‬
‫כשתגיע שעת חצות, ‬
‫הם כבר לא יהיו בין החיים. ‬
‫למות... אין בזה שום דבר מיוחד. ‬
‫זה פשוט כמו לנשום. ‬
‫אני לא רע. ‬
‫אני רק השליח. ‬
‫אני מעביר מסר. ‬
‫אני יכול ללכת באש בלי להיכוות. ‬
‫אני יכול לעשות רע ולא להיות מוכתם. ‬
‫אני יכול לעשות את הדברים הגרועים ביותר... ‬
‫ועדיין... ‬
‫אני שונאת שיש לי מישהו בחדר. ‬
‫חייבים לטפל בו בהקדם האפשרי. ‬
‫אין לך משהו טוב יותר לעשות?‬
‫צא ותן לי לנוח. ‬
‫דניאל. ‬
‫אני רק רוצה שתדע. אני עוזבת לפני רדת החשכה. ‬
‫הבן שלי זקוק לי. ‬
‫בהצלחה‬
‫אנטוניה‬
‫גם הבת שלך זקוקה לך, אם תאמין ואם לא. ‬
‫היא זקוקה לך יותר משאתה זקוק לה. ‬
‫לעולם לא אשכח את מה שעשיתם בשבילי. ‬
‫להתראות מחר. ‬
‫זו אנטוניה סקוט. ‬
‫אני יודעת הכול. ‬
‫אנחנו סגורים. ‬
‫לפתוח! משטרה!‬
‫רק רגע!‬
‫היי, אל תלכי! גברת, בבקשה!‬
‫- אנטוניה, משטרה! תחשבי על משהו... - תפתחי, המשטרה כאן! גברתי!‬
‫שלום. אתם רוצים קעקוע?‬
‫"משטרה לנצח" או משהו כזה? או כלב?‬
‫- מה עוד? - תפתחי את הדלת. ‬
‫אפתח אם אחליט להכניס אתכם. ‬
‫יש לנו צו חיפוש. ‬
‫אז מה? מה זה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫- מי ישלם על המנעול? - תחפשו בכל מקום. ‬
‫- מי ישלם על זה? - תשתקי. ‬
‫- אל תפחידו את אבי. - בואי הנה. ‬
‫אנחנו יודעים שלפני כמה ימים אישה בשם אנטוניה סקוט‬
‫הייתה כאן עם הבלש גוטיירז. ‬
‫בחור גדול. ‬
‫- אף פעם לא ראיתי אותם. - אף פעם?‬
‫יש לה צמחי מריחואנה. ‬
‫לא מעניין אותי. ‬
‫היי!‬
‫אתם לא יכולים להיכנס! היי!‬
‫היי, אל תפחיד את אבא שלי. היי!‬
‫בואי הנה. בואי. ‬
‫- מה יש מאחורי הווילון? - כלום. ‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫המחוך שלי מוצא חן בעיניך?‬
‫קרלה. ‬
‫מה קרה?‬
‫את שקטה מאוד. קרה משהו?‬
‫לא. ‬
‫כלום. הכול בסדר. ‬
‫הם יבואו להציל אותנו בכל רגע, אתה תראה. ‬
‫אני בטוח שסבא שלי יוציא אותנו מכאן. ‬
‫הוא אף פעם לא מוותר. ‬
‫את יודעת שהוא היה אסיר במלחמת המפרץ‬
‫וברח על ידי חפירת מנהרה?‬
‫הוא קיבל עיטור והכול. ‬
‫לו רק היה לנו מספיק זמן לזה. ‬
‫חורחה... ‬
‫חורחה, אתה גאון. ‬
‫למה?‬
‫אגיד לך אחר כך. ‬
‫עכשיו תנסה לנוח, בסדר? אתה תצטרך את זה. ‬
‫אפילו לא הספקתי לאכול את הקלמרי. ‬
‫אנחנו מחכים לתוצאות, ‬
‫ועל סמך זה נחליט על הטיפול. ‬
‫אז הוא בטוח נשאר כאן?‬
‫- בינתיים, כן. - לעזאזל. ‬
‫לכמה זמן?‬
‫זה תלוי בהתקדמות שלו ואיך הוא ירגיש... ‬
‫לכל הרוחות. ‬
‫ג'ון גוטיירז אוצ'נולה‬
‫רואים לך את התחת!‬
‫את מנסה להרוג אותי, לעזאזל?‬
‫בני, שמור על הפה שלך!‬
‫תפסיק להתלונן ותיכנס מאחור. ‬
‫ותתלבש, רואים לך את התחת!‬
‫קדימה, מהר!‬
‫- הבאת לי חליפה, אימא? - ואת האקדח מהבית. ‬
‫לא יכולת להביא טרנינג?‬
‫בחיים לא לבשת טרנינג, למען השם!‬
‫לכל הרוחות. ‬
‫הכול מוכן לתוכנית ב'?‬
‫אני לא אוהבת את המבט על פניך. ‬
‫אתה חייב לשמח אותי היום. ‬
‫אתה תטפל בקרלה עוד שלוש שעות. ‬
‫אבל קודם תהרוג את הילד. ‬
‫זה הכרחי?‬
‫מעולם לא היה לך חוש הומור, אבא. ‬
‫למען השם, הוא רק ילד. ‬
‫אתה מעדיף שאני אעשה את זה?‬
‫זה כל מה שאת רוצה?‬
‫אנשים רבים היו הורגים עבור הסוד הזה. ‬
‫זה כל מה שאני צריכה. ‬
‫איך גילית?‬
‫לבחור שמת הייתה גומה בסנטר. ‬
‫לא לך ולא לבעלך יש. ‬
‫- ראיתי בתמונת החתונה. - אז?‬
‫אחד ההורים צריך לשאת את הגן. ‬
‫אפשר לרשת את זה מקרוב משפחה, אבל הסיכוי הוא אחד ל-5,000. ‬
‫תרזה יודעת על ההחלטה שקיבלת?‬
‫תרזה לא יודעת כלום. ‬
‫ואסור שהיא תדע. ‬
‫לעולם. ‬
‫יש לך ילדים?‬
‫אחד. ‬
‫אזקייל מחזיק בו. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫אין צורך. אני הולכת להציל אותו. ‬
‫מה הוא ביקש ממך?‬
‫את בחיים לא תגידי לי מה הוא ביקש ממך, נכון?‬
‫נראה שהמעטתי בערכך. ‬
‫נכון. ‬
‫הוא היה הבן של תרזה. ‬
‫הם הלכו לאותו בית ספר. ‬
‫הם היו באותו גיל ובאותו גובה. ‬
‫היה קל להתבלבל ביניהם. ‬
‫ואלוורו מתחבא בביתה של תרזה?‬
‫כן. ‬
‫כל עוד אזקייל בחיים. ‬
‫אני לא רוצה שיחזור לתקן את הטעות שעשה. ‬
‫למה את חושבת שזו הייתה טעות?‬
‫את יכולה לחשוב על הסבר אחר?‬
‫תיתני לי את מה שביקשתי?‬
‫אגיד לך את מה שאמרתי לחבר שלך. ‬
‫תתקעי כדור בראש של המפלצת הזאת. ‬
‫- הוא טעון, נכון? - שבעה עשר כדורים. ‬
‫- את יודעת להשתמש בו? - אני לומדת מהר. ‬
‫מספר לא מזוהה שלח שני קבצים‬
‫לא אכפת לי שזה הטלפון של אימך. תכבה אותו כשתסיים להקשיב. ‬
‫- אל תיגעי בשיער. - נדבר כשנהיה מתחת לאדמה. ‬
‫הם לא יוכלו לאתר אותנו שם. ‬
‫אני לא טובה בהתנצלויות‬
‫או בהבעת רגשות אז בוא נראה איך זה הולך. ‬
‫הצלת אותי פעמיים. ‬
‫אתה אדם טוב, גם אם הבדיחות שלך לא מצחיקות אותי. ‬
‫ואני רוצה... ‬
‫לא. ‬
‫אני צריכה שנעשה את זה ביחד. ‬
‫נציל אנשים ממכלית הנפט, אתה יודע. ‬
‫בסדר. ‬
‫עכשיו תתרכז ותקשיב להוראות שאני עומדת לתת לך. ‬
‫נבניתי מעל מים. חומותיי עשויות אש. ‬
‫תראה מה מצאתי. ‬
‫נתתי לה את הבקבוק הזה לפני הרבה שנים. ‬
‫היא אפילו לא פתחה אותו. ‬
‫אתה יודע כמה עולה בקבוק הוויסקי הזה?‬
‫אף פעם לא ידעתי איך לזכות באהבה של קרלה. ‬
‫מה זה?‬
‫זה... ‬
‫זה היה‬
‫הצעצוע האהוב על קרלה. ‬
‫היא הייתה מחבקת אותו בלילה כי היא פחדה מהחושך. ‬
‫עד היום היא מפחדת. ‬
‫עכשיו ראיתי... ‬
‫סוג אחר של צעצועים במגירות שלה. ‬
‫וכדורים. ‬
‫הרבה כדורים. ‬
‫יש יותר מדי דברים שאני לא יודע עליה. ‬
‫לא הצלחתי להגן עליה, טורס. ‬
‫אני יכול לקנות את הוויסקי היקר ביותר, אבל לא יכולתי... ‬
‫להציל את קרלה. ‬
‫זו לא אשמתך. ‬
‫אתה לא צריך להרגיש אשם. ‬
‫אתה חושב שהייתי צריך להיכנע?‬
‫אני חושב שבחרת באפשרות הכי קשה. ‬
‫כן. ‬
‫אם חינכתי את בתי היטב... ‬
‫אני בטוח שהיא הייתה עושה כמוני. ‬
‫מרציף זה הרכבת תסיע אתכם‬
‫לעזאזל. ‬
‫חרא. ‬
‫לא גבירתי, אני לא מעוניין להחליף ספק. ‬
‫- תודה. - התגעגעתי לשטויות שלך. ‬
‫שלח לי את מיקומך בזמן אמת. ‬
‫איפה את?‬
‫מתחת לרחוב קאווה אלטה. ‬
‫שם אנחנו צריכים לשתות בירה עכשיו. ‬
‫אני שולחת את המפה לטלפון של אימא שלך. ‬
‫- לעזאזל. - מה קרה?‬
‫אני חושב שעוקבים אחריי. ‬
‫תתעלם מזה. ‬
‫קל לך להגיד. את לא זו שעוקבים אחריה. ‬
‫אם הוא היה רוצה שתמות, היית מת. ‬
‫אני ממש רגוע. ‬
‫יש שער. ‬
‫הוא לא הופיע במפה. ‬
‫אולי פנית במקום הלא נכון, חכמולוגית. ‬
‫לא, זו הדרך הנכונה. ‬
‫חכה, אני חושבת שאני יכולה לפתוח אותו בלי מפתח. ‬
‫תפתחי. ‬
‫אוי לא... ‬
‫אוי לא, מה?‬
‫יש פצצה. ‬
‫הבן זונה. ‬
‫מה את מתכוונת לעשות?‬
‫אנטרל אותה. ‬
‫זה חומר נפץ פלסטי מסוג סמטקס. ‬
‫הוא שינה את הסגנון. ‬
‫- אני לא יודעת אם זה האדום או הוורוד. - אל תיגעי בזה!‬
‫אל תגיד לי מה לעשות. ‬
‫אנטוניה, אל תחשבי על זה אפילו! לא. "ניין". "ניינטה". ‬
‫פחרדו הוא מקצוען אמיתי. ‬
‫הוא בטח בחר קפסולת אלומיניום לתקופה קצרה. ‬
‫בסדר, בואי נראה. ‬
‫מה הסיכוי שתבחרי נכון?‬
‫הסתברות של 68.5 אחוז. ‬
‫בסדר, ואם לא תבחרי נכון?‬
‫תצטרך להציל את חורחה בעצמך. ‬
‫זה לא יקרה. ‬
‫תקשיבי לי. ‬
‫סבירות של 68.5 אחוז זה נמוך מדי. ‬
‫אם זה היה 90 אחוז, אז אולי. ‬
‫את יכולה לקרוא את המפה. ‬
‫בואי לא ניקח סיכונים. נלך מסביב וזהו. ‬
‫ידעתי. זה היה האדום. ‬
‫לא הקשבת לי אפילו, נכון?‬
‫יש כאן בטח המון פצצות, ג'ון. ‬
‫אם אצטרך לעצור לפני כל צעד, לא נגיע בזמן. ‬
‫ג'ון. ‬
‫סנדרה שלחה לנו הודעות מההתחלה. ‬
‫היא בחנה אותנו. ‬
‫לא הגיוני שתעביר אותנו את כל הדרך הזו‬
‫רק כדי שנסיים כמו היחידה נגד חטיפות. ‬
‫זה קל מדי. ‬
‫טוני, תסבירי לי את זה כאילו נשרתי מבית הספר. ‬
‫אלה לא היו כוכבים. ‬
‫אלה היו שמונה פיצוצים. ‬
‫נבלקחיגו. ‬
‫ציור הקיר. ‬
‫סנדרה לא דיברה רק על המונית. ‬
‫היא אמרה לנו שהיא שתלה פצצות בכל רחבי מדריד, ‬
‫והיא אמרה לנו היכן הן נמצאות. ‬
‫כמעט דרכתי על אחת מהן. ‬
‫אעמיד פנים שלא שמעתי את זה. ‬
‫יש שמונה פצצות בשמונה מקומות מרכזיים במדריד. ‬
‫התוכנית גדולה יותר. הכול על הכוונת. ‬
‫זו דרך אחת להסתכל על זה. ‬
‫- ג'ון, אתה בוטח בי? - יקירתי, ‬
‫בשלב הזה, אני לא חושב שיש לי ברירה. ‬
‫תמשיך ללכת. אני אעקוב אחר המיקום שלך. ‬
‫תצטרך להתחמק מהפצצות. אגיד לך איפה הן. ‬
‫יש פצצה במרחק מטר אחד ממך. ‬
‫אתה יכול להמשיך עכשיו. ‬
‫כן, המפקדת. ‬
‫אני לא יכולה יותר. ‬
‫תבואי לתת לי נשיקת לילה טוב?‬
‫חתיכת כלבה!‬
‫תהיה יותר ספציפי. ‬
‫ג'ון, מה קורה?‬
‫תמונות. ‬
‫תמונות שלנו בכל מקום. ‬
‫צדקת. ‬
‫היא משחקת בנו. ‬
‫מההתחלה. ‬
‫כל זה הוא רק משחק מבחינתה. ‬
‫כל עוד היא תמשיך לשחק, אין לנו מה לדאוג. ‬
‫אתה שומע אותי, ג'ון?‬
‫לא אימא שלי. ‬
‫איפה את, חתיכת כלבה מרושעת?‬
‫צאי החוצה. ‬
‫תראי את עצמך, חתיכת כלבה!‬
‫לא. ‬
‫- ג'ון, תירגע. - צאי החוצה, חתיכת כלבה!‬
‫היא רוצה שתתרגז ותאבד שליטה. ‬
‫- ג'ון! - אני יודע שאת שומעת. צאי החוצה!‬
‫- אני יודע שאת שומעת אותי! - תקשיב לי, בבקשה! תירגע. ‬
‫- צאי, כלבה! - ג'ון!‬
‫ג'ון, עצור! יש פצצה שני מטרים ממך!‬
‫- אני כאן! אני כאן! קדימה! - ג'ון, עצור!‬
‫ג'ון?‬
‫אני כאן. ‬
‫לעולם אל תעשה זאת שוב. ‬
‫כמעט נהרגת. ‬
‫אני בסדר. ‬
‫אני רגוע. ‬
‫תודה, אנטוניה. ‬
‫לא עכשיו. ‬
‫קדימה, בוא. ‬
‫עדיין לא חצות. הוא אמר בלי לרמות. ‬
‫הוא?‬
‫- לא אכפת לך. - מה קורה? למה הם צועקים?‬
‫אל תדאג, כמעט סיימתי. ‬
‫אני מפחד. ‬
‫אתה רוצה לשיר איתי?‬
‫זה מביך. אנחנו לא מכירים. ‬
‫אתה מצחיק, חורחה. הבן שלי יחבב אותך. ‬
‫לא עכשיו, בבקשה. ‬
‫מה?‬
‫מה קורה?‬
‫אנטוניה. ‬
‫בבקשה. ‬
‫אנטוניה, מה קורה?‬
‫לא עכשיו. ‬
‫נגמרו לך הכדורים?‬
‫תחשוב, תחשוב... ‬
‫תוריד אותם ממני!‬
‫תיזהרי מהפצצות! אל תרוצי!‬
‫תוריד אותם ממני! לא!‬
‫- חורחה! - תוריד אותם ממני!‬
‫אנטוניה, תחשבי על חורחה. ‬
‫חורחה. ‬
‫זהו זה. תגידי את שמו. ‬
‫- חורחה. - בדיוק. תאמרי את שמו. ‬
‫- חורחה. - חורחה. ‬
‫- חורחה. - נכון. הוא הבן שלך. ‬
‫הוא הבן שלך. ‬
‫את לא צריכה כדורים. ‬
‫את לא צריכה כלום. ‬
‫את חייבת להציל אותו. ‬
‫את האימא שלו. ‬
‫אנטוניה. ‬
‫אנטוניה!‬
‫אני בסדר. ‬
‫אנטוניה, קדימה. ‬
‫תודה, ג'ון. ‬
‫הגענו. ‬
‫אני אטפל בסנדרה. אתה תטפל בפחרדו. ‬
‫חושב שתוכל לגבור עליו?‬
‫תקשיבי, 242... ‬
‫אני מבילבאו, לכל הרוחות. ‬
‫אעשה זאת כשיגיע הזמן, לא לפני. ‬
‫ראיתי אותך משסף את גרון של נער כאילו אתה מקלף אפרסק. ‬
‫אבל לרמות אתה לא מוכן. ‬
‫מה זה משנה להם אם הם ימותו עכשיו או בעוד שעה?‬
‫- למי אכפת? - לאלוהים. אלוהים צופה בנו. ‬
‫"אלוהים", אתה אומר. ‬
‫סנדרה!‬
‫סוף סוף מצאתי אותך. ‬
‫ואני אותך, אנטוניה סקוט. ‬
‫אני כאן. ‬
‫תהרוג אותם. ‬
‫צאי החוצה!‬
‫צאי! הראי את פרצופך!‬
‫הגיע הזמן להתמודד פנים אל פנים. ‬
‫קול הוא דבר מדהים. ‬
‫את לא חושבת?‬
‫אף פעם אי אפשר לדעת מאיפה הוא מגיע. ‬
‫חמישים אלפיות השנייה. ‬
‫זה הזמן שבין צליל להד שלו. ‬
‫מרחק קטנטן. ‬
‫אבל מספיק כדי שלא תתפסי אותי. ‬
‫זה בסדר! אני קרלה. ‬
‫- החבל! מהר. - החבל. ‬
‫חכה רגע. ‬
‫קדימה. מהר. ‬
‫אל תדאג. זה בסדר. ‬
‫הנה. בוא. ‬
‫חורחה, ברח!‬
‫לא!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫שים את הידיים במקום שאוכל לראות אותן. ‬
‫קרלה, את בסדר?‬
‫חורחה!‬
‫הגעת. ‬
‫ידעתי שלא תאכזבי אותי. ‬
‫למה עשית את כל זה?‬
‫את חושבת שזה קשור לקרלה אורטיז או לאלוורו טרואבה?‬
‫אז זה קשור אליי?‬
‫נביא מדבר בשם כוח עליון. ‬
‫נביא מכריז על זה שיבוא!‬
‫לא מעניינים אותי הציטוטים החולניים שלך! אני רוצה את בני!‬
‫הילד. ‬
‫בנך כבר איננו. ‬
‫פחרדו חותך אותו לחתיכות בזמן שאנחנו מדברות. ‬
‫עברת את המבחן האחרון. ‬
‫ותמיד נשארת בשליטה. ‬
‫רוץ. ‬
‫לך, חורחה! לך!‬
‫מספיק!‬
‫חלאה. ‬
‫זה נגמר. ‬
‫ג'ון גוטיירז. ‬
‫שוטר. ‬
‫אני קרלה. ‬
‫חשבתי שנהרגת. ‬
‫תראי. ‬
‫את יפה יותר במציאות. ‬
‫אימא, זאת את?‬
‫חורחה! לא! חורחה!‬
‫לא!‬
‫אימא?‬
‫אל תתקרב!‬
‫לא!‬
‫נראה שאת באמת אוהבת את החרא הקטן. ‬
‫עזבי אותו!‬
‫תזרקי את הגלוק היפה הזה‬
‫ובואי נעשה עסקה. ‬
‫חייך בתמורה לחייו. ‬
‫את לא תעמדי במילה שלך. ‬
‫חמש... ‬
‫המילה שלך לא שווה כלום. ‬
‫למה סבא לא בא? אני רוצה ללכת הביתה. ‬
‫ארבע... ‬
‫אתה זוכר את המשחק האהוב על סבא?‬
‫כן. ‬
‫שלוש... ‬
‫שתיים... ‬
‫אחד. ‬
‫למטה!‬
‫שבעה עשר קליעים. ‬
‫מהירות קליע זווית ירי‬
‫הסתברות לפגיעה‬
‫עשרה. ‬
‫חורחה לורנטה סקוט. ‬
‫שלום, חורחה. ‬
‫אני רוצה לראות את אימא שלי. ‬
‫שנים עשר, 13, 14, 15... ‬
‫שבעה עשר. ‬
‫בהצלחה, בני. ‬
‫בואי נגמור עם זה ותחסכי ממני את הנאומים. ‬
‫אנחנו לא דמויות ברומן. ‬
‫תני לי ליהנות מהרגע. ‬
‫ניצחתי אותך, אנטוניה. ‬
‫את כבר לא הילדה החכמה ביותר בכיתה. ‬
‫לא ניצחת. ‬
‫את עומדת למות. ‬
‫וזו תבוסה. ‬
‫זו לא הייתה התוכנית שלך. ‬
‫היא השתבשה. ‬
‫- תעקבי אחריהם. - את אוהבת משחקים. ‬
‫תסתכלי סביבך, אנטוניה. ‬
‫רצית שאבוא לכאן‬
‫ואראה שכל המבחנים שעברתי היו לחינם. ‬
‫רצית שלא אצליח להציל את קרלה אורטיז. ‬
‫- התוכנית שלך... - הם מזהירים אותך. ‬
‫... הייתה לתת לי לחיות בידיעה שבני מת. ‬
‫לא. ‬
‫שתדעי כל רגע בחייך שהכול היה באשמתך. ‬
‫חורחה חי. ‬
‫ואם חורחה חי זה בגלל שג'ון עשה את עבודתו‬
‫ופחרדו מת. ‬
‫ואת לבד, ‬
‫והפסדת. ‬
‫את יכולה להרוג אותי אם את רוצה, ‬
‫אבל את הפסדת. ‬
‫סנדרה. ‬
‫את טועה. ‬
‫זה עדיין לא נגמר. ‬
‫חורחה!‬
‫ג'ון?‬
‫זו את?‬
‫אימא!‬
‫- אתה בסדר? - כן. ‬
‫את בסדר?‬
‫למה את תמיד משאירה את הדלת פתוחה?‬
‫כי רציתי שתבואי לבקר אותי. ‬
‫- אני אבוא מעכשיו. - מה זה?‬
‫הוא הביא את זה. ‬
‫הוא לא שמן, אבל הוא אפילו לא הצליח לסחוב את הצמח עד כאן. ‬
‫תקשיבי, ילדה, ‬
‫אל תתעסקי איתי. ‬
‫את זו ששכנעה אותי לעלות במדרגות. ‬
‫- ביי! - ביי. ‬
‫חוצפנית קטנה... ‬
‫מרקוס טיפל בהם. ‬
‫הם תמיד מתים לי. זה כוח העל שלי. ‬
‫אל תשקי אותו יותר מדי. ‬
‫ממוחזר 100 אחוז עשוי מפסולת‬
‫זו באמת הפתעה. ‬
‫מה שלומך?‬
‫מאז שאני לא מבלה איתך, משעמם לי קצת, למען האמת. ‬
‫מה שלום חורחה?‬
‫טוב מאוד. אנחנו משלימים הרבה פערים. ‬
‫כמו שצריך. ‬
‫מה שלום אימא שלך?‬
‫היא ממשיכה להשוויץ בבן שלה. ‬
‫- למה להשוויץ? - מה זאת אומרת, למה?‬
‫נקודה קטנה לטובתך. ‬
‫הדירה למטה פנויה. ‬
‫אתם יכולים לעבור לכאן. נהיה שכנים. ‬
‫את רק רוצה לאכול את חביתת תפוחי האדמה של אימא שלי. ‬
‫נכון?‬
‫תגיד לי כבר. הרי לא באת רק בשביל לתת לי פיקוס. ‬
‫גופתה של סנדרה לא נמצאה, נכון?‬
‫האם אצליח אי פעם להפתיע אותך?‬
‫היא לא תדרוך על פצצה ששתלה בעצמה. ‬
‫היא פשוט נעלמה, כמו אביה. ‬
‫נכון. ‬
‫מה העניין?‬
‫העניין הוא‬
‫שהם ביצעו בדיקת דנ"א על השרידים שנמצאו בקבר של בתו של פחרדו. ‬
‫תמשיך. ‬
‫הם של בתו של פחרדו. ‬
‫זו לא הייתה טעות. ‬
‫מישהו רצה להוציא אותי מהבור שלי. ‬
‫לגרום לי לחשוב שזה מעשה נקמה נגד בעלי הכוח. ‬
‫זה אפילו לא היה עניין של הנאה מהרג, ‬
‫או עינוי של נשמה שממילא מיוסרת. ‬
‫הכול היה משחק. ‬
‫אבא. ‬
‫אני לא מתה. ‬
‫אבא. ‬
‫אני לא מתה. ‬
‫חזרתי. ‬
‫שוטר לשעבר. ‬
‫חתיכת זבל. ‬
‫הוא לא כל כך חכם. ‬
‫נכון, אנטוניה?‬
‫נביא מדבר בשם כוח עליון. ‬
‫נביא מכריז על זה שיבוא. ‬
‫לא ייתכן שאת תכננת הכול. ‬
‫זה לא נכון. ‬
‫את חכמה מאוד, אבל משהו בך לא בסדר. ‬
‫יש מוח אחר מאחורי זה. ‬
‫אותך לא מתמרנים?‬
‫אני לא מבלבלת בין המציאות למה שקורה לי בראש. ‬
‫אל תצחיקי אותי. ‬
‫תסתכלי על הזרועות שלך. ‬
‫הוא רצה שהקורבן ידע שהוא מרוקן אותו. ‬
‫הצילו!‬
‫אבא, אני לא מתה. ‬
‫בבקשה, אל תפגעי בילדים. ‬
‫- אנטוניה. - אנחנו בובות במשחק שלו. ‬
‫במשחק של מי?‬
‫אמרתי לך. ‬
‫הוא קורא לעצמו מר וייט. ‬
‫מבוסס על ספר מאת גומז-חורדו‬
‫תרגום כתוביות: מיכל כהן‬
‫בקרת כתוביות נעמי מאזוז‬