Jeg...
Jeg ønskede ikke, det skulle ende sådan.
Far...
Mor.
Jeg beder dig.
Hallo?
Hvem er du?
Jeg hedder Jorge.
Du er et barn.
Jeg er bange.
Hvorfor græder du?
EN FORKLÆDNING
...chokerede over skyderiet begået af en uidentificeret kvinde
på St. Barbara-skolen.
Kriminalteknikerne har ikke bekræftet antallet af ofre...
SKYDERI
Fandens...
Kom nu.
Ved vi noget om morderen?
Hun var mørkhåret og klædt i hvidt.
Hun dræbte en lærer og to kolleger.
Er der børn blandt ofrene?
Nej, gudskelov er børnene uskadte.
Undtagen én, som blev bortført.
Ambassadørens barnebarn.
Far?
Hvor er han?
Jeg har ikke set dig i tre år.
Jeg forventede ikke hengivenhed, men jeg forventede noget.
Hengivenhed?
Forventede du virkelig hengivenhed?
Er det Jorge?
Taler du om Jorge?
Gør det ikke sværere, end det er.
Der venter to mænd nedenunder.
Du skal komme med mig.
Du er anholdt for mord og kidnapning.
-Skynd dig! -Hent vognen.
-Det er Marcos Lorentes stue. -Hent vognen!
Hun slipper væk!
Hey! Stop!
OMKLÆDNINGSRUM
Det er hende!
-Stop! Politi! -Bliv stående!
Fandens, Antonia.
Pis.
Gud...
Lad dem ikke komme til skade.
Stop!
Det betyder, du ikke er Rød Dronning mere.
Tilkald en ambulance!
Hey!
Antonia!
Kom her.
Find Jorge.
Ezequiel og Carla er under jorden. Find dem.
Løb!
Politi!
Stop!
Er De okay?
-Du fjernede blokeringen. -Kun kortvarigt.
De sporer din mobil.
Jeg kan ikke slukke den.
-Han ringer til mig. -Ezequiel?
Giv mig lidt tid.
Jeg var igennem det her med Marcos. Det vil jeg ikke med min søn.
Et kvarter. Ikke et minut mere.
Det er for gamle dages skyld, og fordi jeg kan lide drengen.
Men jeg går ikke ned med dig.
Et kvarter, Antonia.
Han ringer inden da.
Tak.
Der er hun!
Kom så!
-Er de okay? -Hvem?
Mine kolleger i bilen.
-Ja. -Det er dig, der er i knibe.
-Du er anholdt. -Sikken overraskelse.
Central, hun blev set i finansdistriktet.
Send flere folk.
Af sted!
JEG ER IKKE SKØR, MEN HAR BARE FÅET NOK
-Hej, Antonia. -Ezequiel.
Det var ikke spillets regler. Lad min søn gå.
Du tager fejl. Det var hele tiden spillet.
Børnene betaler for forældrenes synder.
Jeg vil tale med hende.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Jo, du gør.
Jeg vil tale med hende.
Det var hende hele tiden.
Sandra?
Du kender mit navn. Meget skarpsindigt.
Du er Fajardos datter.
Præcis, Antonia.
-En overraskelse. Her er jeg. -Det er ingen overraskelse.
Du døde ikke.
Jo, måske.
Denne historie handler om børn, der dør, og forældre, der genopstår.
Min søn skal ikke dø. Giv mig ham.
Kig derovre. Jeg går denne vej.
Stakkels Antonia.
Nu ved du, hvordan utryghed føles.
Det er meget enkelt.
Hvis han ikke skal dø,
må du vælge ligesom de andre forældre.
Mellem hvad?
Din søns liv
eller Carla Ortiz' liv.
-Ville du redde hende? -Hvis jeg ikke vælger?
I så fald har Jorge 30 timer at leve i.
Det samme som Carla.
Altid så præcis, Antonia Scott. Så præcis.
Ja, men jeg er utryg, og politiet er efter mig.
Hvis jeg skal spille efter de nye regler, må du give mig noget mere.
Du skal være stærk, Antonia.
Glem ikke det. Vær stærk som mig.
"Jeg blev bygget over vand,
"mine mure er af ild. "
Hey! Stop!
Hvad er meningen med at skade et barn?
Den samme som at skade Carla eller Álvaro Trueba.
Du siger altid, det er din mission.
Vi må stoppe forældrene,
og den eneste måde er gennem deres børn.
Og Jorge Scott er kvindens barn.
Jeg vil ikke, hører du? Jeg vil ikke!
Jeg vil ikke.
-Jeg vil ikke gøre ham ondt, hører du? -Far!
Selvfølgelig.
Du vil beskytte ham ligesom mig.
Kvinden truer mig.
Beskyt mig.
Jeg beder dig.
Jeg ved, I advokater ikke kan lade være, men jeg kan ikke lide, du kommer snigende.
Fortæl...
Er det sandt?
Det er bekræftet.
Men politiet forsøger at skjule det.
De er blevet dræbt.
Næsten hele kidnapningsenheden er døde eller sårede.
-Parra? -Han mistede benet og ligger på intensiv.
Og hans næstkommanderende?
Ramón.
Vi må træffe en beslutning.
"Vi"? Jeg!
Jeg træffer beslutningen som altid.
Hvis jeg skal underskrive noget, kan du lægge det på mit bord.
Jeg foretrækker at være alene nu.
Hvor er Antonia?
Og De er...
Jeg er hendes far.
Jeg har ingen far.
Jeg fik at vide, at én af Deres særheder er at fortælle dårlige vittigheder.
Hr. Gutiérrez, jeg tror ikke, De forstår,
hvor alvorlig situationen er.
Vil De række mig fjernbetjeningen?
Hvorfor beskytter De hende?
Hvorfor gør De ikke?
Jorge er blevet kidnappet.
Jeg er sikker på, Antonia har noget med det at gøre.
Hun har taget medicin i årevis for ikke at miste kontrollen.
Hun mister kontrollen over sig selv. De holder af hende.
Hjælp mig.
Hvis De hjælper mig med at finde hende, slipper De for at blive sigtet.
Forærer De mig også sådan et sejt slips som det, De har på?
Tag ikke fejl.
Hun er ikke Deres ven.
Hun har ingen venner, og det ved De godt.
Hun føler sig bare overlegen i forhold til os andre.
Vis en stakkels krøbling lidt medlidenhed, og vær sød at give mig fjernbetjeningen.
Alt det, Antonia rører ved, ender galt.
Hendes mor døde. Hendes mand er i koma.
Og guderne må vide, hvor Jorge er.
Og De er færdig.
Sir Peter...
De aner ikke en skid om, hvem Deres datter er.
Luk venligst døren efter Dem.
Jorge!
Er du der?
Ja.
Er du okay?
Mine håndled gør ondt.
De bandt mig fast.
Har de gjort andre ting mod dig?
Nej. Ingenting.
Er du mørkeræd?
Min celle er ikke mørk.
Virkelig?
Har du et lys derinde, Jorge?
Hvad siger du til, at vi leger gætteleg?
Så vi glemmer, vi er bange. Vil du det?
Den legede jeg som lille.
Med min mor.
Hvad mere legede I?
Gætteleg,
legen med ordkæder,
fangeleg... Det var min yndlingsleg.
Jeg elsker også at lege med min søn.
Jeg ville ønske, vi kunne lege oftere.
Kom, du starter.
Jeg kan ikke, da der ikke er lys her.
Okay. Jeg ser...
Hvad ser du?
En ting...
Og hvad er det?
Det begynder med P.
Med P...
Jeg ved ikke, hvad der starter med P.
Lad os gøre det omvendt.
Jeg siger noget, og så fortæller du mig, om jeg er tæt på.
Okay.
Er der et bord?
En slags bord med et spejl og pærer rundt i kanten.
Et toiletbord.
Er der en hårbørste?
Ja, og maling.
En pensel. Masser af øjenvipper. Det er klamt.
Og der ligger tøj oven på i et stort rod.
Hvad er der ellers?
Der er mere tøj, der hænger på en stang.
-Hvilken slags tøj? -Jeg ved det ikke, forskelligt slags tøj.
Al mulig slags tøj.
Er der pincetter eller sakse på bordet?
Nej, intet af den slags.
Der er kun ... parykker. Det er, hvad P'et står for.
Hun kiggede på det hele, før hun gik.
Hun tog nogle ting og lagde dem i en pose.
Og hun gav mig en lussing.
Jeg er aldrig blevet slået før.
Du skal gøre det langsomt.
Jeg vil se det.
Hun skal vide, at hun forbløder.
Jeg gør, som du vil.
Hun skal føle sig alene.
Hvorfor insisterer du på det nu?
Sidst jeg købte bukser i hendes butik,
fik de min røv til at se flad ud. Min røv. Det er umuligt.
Hvad er der?
Er jeg en dårligere person end dig?
-Det er ikke det, men... -Jeg ved det.
Til tider genkender du mig ikke.
Hvad forventede du efter det, du gjorde mod mig?
At jeg ville være lykkelig?
At jeg ville være en normal person?
Jeg er ked af det.
Jeg har omfavnet denne lortemission.
Du burde takke mig.
Smuk. Synes du ikke?
Går du igen?
Hvor skal du hen?
Det er ikke en god idé.
Det er den bedst mulige idé.
Du er virkelig desperat.
Se her.
Sluk det. Det gør mig nervøs.
Følg instruktionerne. Det behøver ikke se pænt ud.
Det må ikke bløde, når jeg bevæger mig. Så stram stingene.
Okay, det er bare en tatovering. En tegning. Godt.
Kom nu.
Fandens. Ikke tale om.
...lukkes såret med en primær lukning.
Med en ikke-absorberbar monofilamentsutur 3-0...
-Her. Du må ikke skrige. -Jeg tager aldrig psykoaktive stoffer.
-Næsten aldrig. -Du dukker op
og beder mig sy dig, som om jeg gjorde det hver dag...
Jeg vil ikke gøre dig ondt.
-Du arbejder med nåle. -På folk over 50 kilo.
-Ikke uden bedøvelse. Slut. -Hvad med bivirkningerne?
Jeg har tvangstanker
og kan blive hidsig, få paranoia eller blive svimmel.
Tænk på at slappe af og grine, "ha ha. "
Tænk kreative tanker.
Seriøst, det bedøver smerten. Stol på mig.
Dygtig pige. Okay.
Og...
Jeg er faktisk skidegod til det her.
Og hvad sagde hun?
-Jorge. -Jeg vil ikke sige det.
Jorge, du er mine ører.
Fortæl mig, hvad hun sagde til ham.
Hun sagde, at du skulle lide.
Bagefter spurgte han hende, hvorfor hun opfører sig sådan.
Og hun svarede,
hvad han forventede efter det, han gjorde mod hende.
At det er hans skyld, hun ikke er et godt menneske.
Og hvad mere?
Bagefter gik hun.
Han bad hende om at blive, men hun ignorerede ham.
Hun kaldte ham "far... "
Og han græd og græd.
Ved du hvad, Jorge?
Jeg tror, jeg har en idé.
Far!
Stop med at råbe!
Hvem kalder du på? Hvem?
Lad ham være i fred!
Hvem tror du, han kalder på? Sin far! Forstår du ikke, at han er bange?
Lad ham gå!
Vil du også voldtage mig? Nåh nej, det er bare teater.
Det er for at narre mig.
Som om jeg ikke lider nok i forvejen.
Min far har jo intet gjort for at få mig ud herfra.
Jeg ved, I vil slå mig ihjel.
Det accepterer jeg.
Men ikke drengen.
Hvorfor vil du gøre drengen ondt?
Jeg hørte dig tale med ham.
Du var så fortvivlet.
Det er frygteligt at høre et barn græde.
Du vil ikke have den lyd i dit hoved, vel?
Lad ham gå.
Jeg ved, du er god.
Du gør bare det, hun beder dig om.
-Din datter... -Hold din kæft!
Du ved intet om min datter.
Jointen var god, ikke?
Bor du her?
Ja.
Jeg havde ikke råd til to huslejer.
I det mindste slipper jeg for trapperne.
Du sover i værelset, og jeg tager sofaen, okay?
Men ikke for længe. Jeg vil have mit liv tilbage.
Jeg forstår.
Hvad har du gjort?
Min søn er blevet kidnappet, og de anklager mig.
Hold da kæft...
Du har haft travlt, hvad?
Og hvorfor?
Har du noget med det at gøre eller...
Nej.
Det har jeg faktisk.
Hey... Er du okay?
Jointen påvirkede dig, hvad?
Det har sikkert også været en rigtig dårlig dag.
Du skal sove.
Nej.
Jeg kan ikke. Der er 24 timer tilbage.
Hvis du ikke hviler dig, finder du ikke dit barn.
-Antonia? -Du har ret.
Du har ret.
Gå ikke ind.
Hvorfor ikke?
Vi skulle være hjemme for ti minutter siden.
Vi betaler for det.
-Hvad det end koster. -Nej.
Nej. Er han stadig vågen?
Du kender ham jo. Han ville ikke sove.
-Ja, han hader det. -Far!
-Kom her, mester. -Over til far.
Hvad har I lavet?
Vi spillede Pokémon, og han vandt stort.
-Her. -Tak.
-Du får et kys, okay? -Okay.
Okay.
-Vi ses. -Farvel.
-Farvel, familie. -Farvel, Cristina. Tak.
-Hej. Se. -Okay.
Og far nu.
-Trøjen. -Hov.
Lad mig. Se, om du kan få ham til at sove.
-Kom! -Sådan.
Jeg vil ikke sove.
Antonia!
Jorge! Skat, se på mig!
Er du okay? Jorge, se på mig!
Bare rolig, skat. Bliv der.
Marcos!
Jorge!
Nej! Jeg beder dig!
Jeg beder dig!
Gør det ikke!
Jeg beder dig...
Jorge! Gå ind på dit værelse!
Bliv ved med at græde, Antonia.
Du kan klare det.
Mor, hjælp mig.
Se dig omkring, Antonia.
Du kan ikke blive i mørket.
Følg med mig.
De angriber dig ikke.
De advarer dig.
-Hvem? -Følg efter dem.
JEG BLEV BYGGET OVER VAND, MINE MURE ER AF ILD.
Jeg blev bygget over vand,
mine mure er af ild.
Far, jeg sagde stort set til hende:
"Du skal sove, ellers finder du ikke dit barn. "
Meningen var den typiske:
"Alt ordner sig. " Det tror ingen selvfølgelig på.
Men det gjorde hun.
Hun faldt i søvn. Hun så ud, som om hun tænkte over det,
og så sov hun.
Lige så sær som grønne hunde.
Nej, de grønne hunde er fra Gran Canaria.
Deraf øens navn.
-Jeg er ikke kanarier. -Undskyld.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Vil du have morgenmad? Hvad kan du lide?
Noget af det usunde, du har.
Du er lige min type.
-Har du Coca-Cola? -Nej.
Her. Muffins får én op med humøret.
Du må ændre dit udseende, hvis du ikke vil bemærkes.
Jeg bliver aldrig bemærket.
Det bliver du nok, hvis alle betjente i Madrid har dit billede, ikke?
Fortsæt.
Hvis politiet ikke skal bemærke dig,
skal du være modsat det, de søger.
Du skal ikke skille dig ud.
For eksempel?
Hvis du for eksempel kan lide ternede skjorter,
tager du et BDSM-korset på i stedet.
Det virker, fordi de ser på babserne.
Se her...
HUN...
Der er også...
...HAR...
...strækbukser.
...DÅRLIG SMAG.
Zebrabukser, heavy metal-stil. Og læderjakken.
Eller hættetrøjen. Du kan tage hætten på.
-Er der noget, du kan lide? -Det ved jeg ikke.
-Men hun har ret. -Jeg har andre ting. Du er jo sær.
Så de vil klæde dig. Der er også det her.
Det er lidt mere feminint. Støvlerne... Hov, T-shirten vil passe dig perfekt.
Eller måske... Lad mig se. Dem her...
Noget pink! Du går aldrig i pink.
DRÆB MIG
JEG BEDER DIG
Jeg har også... Se!
Det her! Hjemmebutikken!
Ellers har jeg også...
Lad mig se.
JEG BØNFALDER DIG
Det her er lidt gennemsigtigt.
JEG KAN IKKE
Se her.
Snakker I?
Kom.
Kom, prøv selv.
Var det rigtigt?
"Far. "
"Kys mig. "
Far, jeg elsker dig.
Bekymr dig ikke. Du er ikke alene mere.
Intet vil skille os ad.
Du er heldigvis hos mig. Forlad mig aldrig igen.
Folk ved ikke, at byens undergrund er hul.
Der er et andet Madrid under jorden.
KLOAKSYSTEM
Vi kan endda komme ind i kongeslottet, hvis vi vil.
Kunne De lide at arbejde dernede?
Ikke altid.
Da de ændrede enhedens navn til sidst
fra nuklear, biologisk og kemisk, og de integrerede os i bombeenheden,
faldt nogle bedre til end andre.
Hvad mener De?
De forbandede terrorister elskede undergrunden.
De første narkohandlere.
Seriemorderne. Dem har vi også haft i Madrid.
"Madrid er en sjov by, " tænker alle. "Så fuld af liv. "
Folk ser ikke, hvad der er dernede. Rotterne, spøgelserne, skurkene.
Balancen er skrøbelig. Alt for skrøbelig.
Man forvandler sig til dem for at fange dem.
Jeg mistede synet her.
-En bombe? -Syre.
Gør det noget, jeg tager et billede af kortet?
-Nej. -Når jeg tænder mobilen,
vil politiet dukke op her.
Det gør ikke noget.
Jeg elsker besøg, og her kommer ingen.
Læg kortene væk.
De behøver ikke gøre det for mig,
men fortæl venligst ikke politiet, hvorfor jeg kom.
Tak.
Var Fajardo Deres ven?
Ja.
Hvorfor iscenesatte han sin død?
Som sagt tror jeg, han gjorde det for at overbevise nogle.
Fjolserne.
Os, der var som ham, vidste,
at en krop ikke bare forsvinder, heller ikke i den eksplosion.
Jeg troede altid, han stak af med pigen.
Hvilken pige?
-Fra psykiatrihospitalet. -Der mødte han ingen pige.
Det var hans datter.
Det er umuligt.
Kom så, skynd jer!
-Åbn døren, hurtigt! -Af sted!
FIRE ÅR TIDLIGERE
Kommer du eller hvad?
Far.
Jeg er ikke død.
Carla...
Carla.
Jorge!
Hvad er der, Jorge?
Det er morgen, og jeg har ikke spist morgenmad.
Er det morgen?
Hvordan ved du det?
Fordi jeg er sulten.
Du er sulten.
Og...
Hvad vil du have at spise?
Sig det. Så laver jeg det til dig.
Jeg er god til at lave mad.
Skal vi lege, at vi laver mad?
-Fortæl. -En...
...sandwich med skinke og ost.
Hvad mere?
Bacon, gennemstegt.
Jeg vil have appelsinjuice.
Og chokolade.
Det må jeg ikke få til morgenmad af morfar.
Så er du heldig med, at jeg er mor.
Nej!
Min mor er der ikke! Hun er der aldrig.
Sig ikke det, Jorge.
Jeg er sikker på, at din mor ville dø for dig.
Jeg bor hos min morfar. Min morfar ville dø for mig.
Hvad har du lavet?
Jeg undersøgte nogle ting.
Jeg har nyheder.
Hvad med dig?
Maritxu, det er mig, Antonia.
-Politiet er her ikke, vel? -Skynd dig at komme ind!
Du skræmte mig, pigebarn!
Undskyld. Jeg gemte mig og ville ikke banke på.
Dit udseende skræmte mig.
Det bliver værre og værre.
Er du okay?
Jon reddede mig.
Det ved jeg.
Jeg var på vej med calamari. Han er anholdt.
Det ved jeg.
Derfor kom jeg. Du sagde, jeg kunne regne med dig.
-Kan jeg regne med dig? -Til hvad?
Til at redde Jon.
Selvfølgelig.
Smør det på, hvis du vil gå igen.
Det er et antibiotikum.
Tak.
Tak mig ikke.
Vi har fremskyndet din død.
BASERET PÅ BOGEN "REINA ROJA"
Tekster af: Vibeke Petersen
Kreativ supervisor Anders Søgaard