PYTLÁK INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI
Ahoj, Aruku!
Nevypadáš moc dobře.
- Vlastně vypadáš příšerně. Jsi v pořádku? - Je mi fajn, pane.
No „fajn“ vypadá trochu jinak. Jsi zpustlý. Nastup si.
Štětiny jsou pravá promyka.
To není možné.
Podívej se na ně.
Jsou buď moc tvrdé, nebo moc měkké.
A detaily nejsou tak jemné jako u ostatních štětců z promyky, co mám.
- Proč jsi mi prodal tyhle fejky? - Říkáš, že je lhář?
Příští týden musím doručit plátna.
A kvůli falešným štětinám jsou podřadná.
To si mám chytit a oškubat promyku sám?
Pojo, ne!
- Přestaň! - Hej!
Ty ses zbláznil!
- Ty... - Pusť ho!
Zatracení magoři!
Hele, neměl bys jít domů?
Jen jeden drink, pane.
Jedeme.
- Ty bys ho opravdu zabil? - Prodals mu fejkové štětce?
- Aruku, že? Můžeme si přisednout? - Obvykle sedávám sám.
Odkud jsi vylezl? Vypadáš příšerně.
Vypaloval jsem.
Při zakládání ohně musíš být opatrný.
Až to vypálíš, musíš to taky uhasit.
- Tohle děláš každý den? - Během období sucha ano.
To je skvělé. Celý den u ohně, to musíš mít žízeň.
Přineste kamarádovi láhev.
Dej si!
Hoď to do sebe.
- Neovládl jsem se, Pane můj. - Neovládl jsem se, Pane můj.
Další rundu!
Dávno jsme si měli spolu posedět. Je s tebou vážně zábava.
To jste měli. Chodím sem už léta.
Dobrá, nashle. Dobrou noc.
Aruku, jak dobře se vyznáš v džungli?
Pracuju v ní desítky let.
Znám ji i poslepu, stejně jako Raaz...
Taky žije na okraji džungle.
Ale džungle se hodně změnila. Nikdo z nás už ji nezná.
Mrháš svým talentem.
A za hašení ohně a záchranu džungle dostáváš jen pár drobných.
Po zaplacení nájmu za ty drobné sotva nakrmím rodinu.
Víš, kde jsou sloni?
Znám všechny jejich migrační trasy
a kde se rádi zdržují, ale nedá se tam snadno dostat.
Někdy trávím celé dny jejich pozorováním. Jsou úžasní.
Jak se dá do těch míst dostat?
Po řece proti proudu.
Pěšky je to víc než den.
Tam se sloni zdržují.
Džungle je tam neprostupná.
V mládí jsem ty cesty znával,
ale teď je to zarostlé a stezky zmizely.
Ta zatracená džungle se pohybuje.
- Je živá. - Opravdu?
- Jo. - Brácho...
chceš si vydělat něco navíc?
Klid. Dej si ještě.
Dej si.
- Kdo je to? - Nevím.
Co tady děláš?
Myslel jsem, že až příští týden.
Přesunulo se to...
na dnešek.
Kde je Poja?
Neukázal se.
Vezmi si věci.
Jedeme.
- Hej... - Co?
Musím do džungle. Vrátím se za týden.
Za týden? Kam jdeš? Proč jsi mi to neřekl dřív?
Zapomněl jsem.
Pojo, vstávej!
Pojo!
Koukni na něj, úplně odpadl.
Vzbuď se.
Co se děje?
- No tak. - Polij ho vodou.
Sedni si sem.
- Co se stalo? - To je u něj normální.
Je celý od krve.
Není moje, ale toho zatracenýho umělce.
Už tě otravovat nebude.
Kurva, Pojo, vstávej, jdeme.
- Matka jde s námi. - Fajn.
Počkat... Máš zbraně?
- Kurva! - Potřebujeme zbraně.
Teď?
Tenhle šašek je měl včera obstarat. Kde jsou?
- Myslel jsem, že až příští týden. - Změna plánu.
Buď teď, nebo nikdy.
Tady.
Je k tomu i nabiják.
Kokosové vlákno...
potaš a střelný prach.
Tady to je, vezmi si to.
Je těžká, skoro deset kilo.
Jako puška ráže .303. Když jsem ji testoval, řekls...
Nedals mi dost času na převrtání hlavně.
Jestli spěcháš, vezmi si ji hned, nebo mi dej víc času.
Kurva, to je jako trhání zubů.
Všichni jste se proti mně spikli.
„Trhání zubů“, tos mě pobavil.
Na slona musíte použít střelného prachu na deset prstů.
Cokoli míň ho jen zraní, ale nezabije.
To vím!
Pamatuji si to.
Kolik ti zaplatili?
Poprvé 30 000 rupií. Potom pokaždé 87 000.
Vůbec jsi neváhal?
Potřeboval jsem peníze.
A chlast.
Ale až doteď sis vystačil.
Stárnu, pane. Už dlouho svou práci nebudu moct dělat.
Převezmou si to mladší.
Musím rodině něco naspořit.
Pracoval jsem jen na dohodu, nemám nárok na důchod.
Myslel jsem, že v téhle džungli je kolem 600 slonů.
- Takže o jednoho víc nebo míň... - Bývalo jich kolem 600, ale už není.
Tamhle.
Dávejte při chůzi pozor.
Na co?
Tohle je džungle. Jsou tu levharti, hadi, sloni
a další havěť.
Jak se ti tohle opuštěné místo může líbit?
To nechápu.
Před lety v tomhle kraji řádilo tolik pytláků,
že většina sloních samců byla vyhlazena.
Tato oblast má 4 000 kilometrů čtverečních
a poměr pohlaví je jeden samec na sto samic.
Překvapuje mě, jak dobře to tu znáš.
Pytláci a lovci znají terén lépe než ochranáři.
- Dávejte si pozor na pijavice! - Pane, jsou dobré na cholesterol.
„Cholesterol!“
Možná už jedla.
- Budeme utíkat? - Jen když chcete umřít.
Lepší umřít takhle, než si nechat rozbít hlavu při kabadi.
Tady se utáboříme.
Na tohle nesahej.
Přidrž to lano. No tak.
Najdu něco k večeři. Pojo.
Medvěd...
- Vidíš tu krajtu? - Jo.
- Něco tráví. - Ach.
Uvař tohle.
- Jak dlouho tu budeme tábořit? - Dokud nedokončíme lov.
Takových 8 až 10 dní.
Při hledání sloních stád to bývala naše základna.
Jak daleko jsou zbraně?
Kde jste vzali zbraně?
- Vyrobil nám je zbrojíř. - Před pár dny jsme ho zatkli.
Kousek po kousku je sem propašoval a pak je dal dohromady.
Já jsem míchal střelný prach.
Proč jim neřekneš, jak jsi přišel k té jizvě na tváři?
Jen do toho, mohl sis za to sám.
Sklapni, kreténe! V téhle kaši jsme, protože jsi nás prásknul.
Přestaňte!
- Tak to řeknu já. - Drž hubu!
Míchal prach a pak ho zahříval.
V džungli prach navlhl.
Musí se opatrně usušit...
Kolik tam toho je?
Mami! Bože můj!
Proč jsi použil zápalku?
Ne tak rychle, musíš si to vyžrat.
Proč ses ho na to vůbec ptal?
Co na tom? Máme dost na několik ran.
Až se rozední, půjdeme zpátky a vezmeme ho do nemocnice.
- Nikam nejdeme. - Cože?
Při téhle práci dochází k nehodám. Všichni známe rizika.
Bez trofeje odsud neodejdeme.
Na ničem jiném nezáleží.
- Odkud jsi? - Z Thumponkarry.
- To neznám. - Já jo.
V každé rodině je aspoň jeden pytlák.
Loví pro obživu. Teď čekají na výpadky v hlídkování
nebo na to, až se zákony změní, aby mohli lovit dál.
Poja a Raaz pocházejí z podobných míst.
Jak tohle všechno víte?
Můj otec byl pytlák.
Kdybych byla kluk, byla bych jím asi taky.
Místo toho lovím lidi, jako jsi ty.
A kdyby bylo po mém, vyhladila bych vás všechny.
Proč nemůžeš dělat slušnou práci?
Pane, a kde ji mám sehnat?
Co myslíš, že dělávali tihle strážci?
Z lovců bývají nejlepší ochranáři.
Ale to nenasytí vaši krvežíznivost.
- Šovinistickou touhu vládnout světu! - Malo!
Hej.
- Kam jdeš? - Nikam.
Nikam.
Dobrá.
Protože kdybys nás tu nechal, těžko bychom se odsud dostali.
Ale nakonec bychom to zvládli a přišli bychom k tobě.
Rád bych poznal tvou ženu a děti.
Čas na lov.
Pane...
- Běžte! - Dělejte hluk, křičte!
- Rychle, utíkejte! - Utíkejte!
Všechno to jsou samice.
Tam...
Jedna rána.
- Nejdřív chobot. - Proč chobot?
- Jak jinak chceš získat kly? - Dobře.
Proč jste tady nechali tu mršinu jen tak? Mohli jste ji aspoň zakrýt.
A proč?
Který strážce by chodil tak hluboko do džungle?
Jste moc líní.
Hele, sebrali jsme tě, nezapomínej na to.
Jo, jasně. Vzdávám se.
- Ty... - Su!
Tak tohle dělal kvůli obživě.
Uspokojovalo ho to.
Vidět to rozkládající se maso.
Konečně jsem na to přišla.
Byl to jeho zvyk. Tohle je jediná věc, kterou uměl.
Zajímalo by mě...
kdyby věděl, jak těžké je po něm uklidit, jestli by to udělal?
Jako tihle zmetci, kteří zabijí a zmizí.
Přála bych si, abych jim mohla udělat totéž.
Střelit je do hlavy, vyrvat jim zuby a nechat je shnít.
Aby se o jejich zbytky postarala džungle.
Malo, je mi to líto.
Měla jsi o mně pravdu.
Byl jsem líný, arogantní.
Nikdy mě nenapadlo, že se to může stát. A navíc mně pod nosem.
Celou oblast uhlídat nemůžeš.
Je to otázka pracovních sil, ne tvoje vina.
To není pravda.
Celé jsem to podělal.
Aruku se mi dokonce přiznal,
ale nebral jsem ho vážně.
Musím s tím žít.
Ale ze všech, které jsem kdy poznal a kteří prošli touto džunglí,
jsi možná jediná, kdo by neměl nést žádnou vinu.
- Nedělej to, prosím. - Z cesty.
Myslíš, že to nezmáčknu?
- Proč bys ho zabíjel? - Protože mám chuť. Uhni.
Ne!
Panebože.
Zkoušel jsem ho zastavit, ale nešlo to.
Je čas jít.
Nad svými hříchy si hořekuj po zbytek života.
Ale teď musíme chytit zbytek těch lumpů.
Poslal jsem souřadnice, náš tým to tady zdokumentuje.
Řekl jsi, že je tu dalších 17 slonů?
Jsou v různých oblastech, pane. Musíme vyjít ze základny.
Nikdy jsi nás nevezl, rozumíš?
- Nezastavuj. - Musím, je to strážce.
- Je tu plno. Ahoj, Aruku. - Dobrý den, pane.
Jsem rád, že jedete mým směrem. Už hodiny tu nikdo neprojel.
Co tady všichni děláte tak brzo ráno?
- Odpovězte! - Včera jsme popíjeli.
Hráli jsme si s ohněm a on si popálil obličej.
Vezu ho k léčiteli.
Hráli jste si s ohněm? To je mi ale hra.
- My dva si musíme promluvit. - Jistě, pane, později.
Jeď.
Měls mu zabránit, aby nastoupil.
Kdybych to udělal, bylo by to horší.
Kvůli tobě nás mohl chytit.
Na tom nesejde, je po všem. Můžeme si jít každý svou cestou.
Za pár dní se vrátíme a ty nám budeš dělat průvodce.
- Dohoda zněla na jednu akci. - Ne, potřebujeme víc.
Ivanovo zranění nás posunulo nazpátek.
Jen se drž stranou, aby nikdo nezískal podezření.
Hele...
Ať tě ani nenapadne se zdekovat. Teď v tom jedeš taky.
Pojo, postarej se o tohle.
Takže, kolikrát jste spolu vyrazili na lov?
Pětkrát. Ulovili jsme 18 slonů.
Když jsem zaváhal, donutili mě chlastem a prachama.
Když jsem odmítl, vyhrožovali mi.
Syna mám v nemocnici.
Od narození je postižený a potřebuje odbornou péči.
Stojí to majlant
a já byl na mizině.
Ale už to prostě dělat nemůžu.
Co tě přimělo změnit názor?
Jogiho brzy pustí. Chce pokračovat v práci.
To by bylo skvělé.
Co se děje?
- Pronásleduje mě slůně. - Cože?
Chlastej takhle dál a mel nesmysly,
a skončíš v nemocnici s naším synem.
Aruku!
- Nějaký duch volá mé jméno. - Aruku!
To je člověk, ne duch. Běž se podívat, kdo to je.
To jsi ty, Pojo.
- Myslel jsem, že na mě volá duch. - Příští týden jedeme znovu.
Jestli nepřijdeš, bude duch z tebe.
Tvoje rodina...
Vypadá hezky.
Nech je na pokoji.
Aruku, nemám co ztratit. Nic.
Jsem jen stín bez života.
Raaz má pro tebe zprávu.
V potravním řetězci stojí lovci na vrcholu.
Jsme největší predátoři.
Rozhodujeme o tom, která zvířata přežijí a která ne.
Hej, Aruku!
- Naskoč si, svezu tě. - Pane, můžu jít pěšky.
No tak, vysadím tě na autobusové zastávce.
Musíme si promluvit, vzpomínáš?
- Nevypadáš moc dobře. - Jsem v pohodě, pane.
Aruku, vím o tobě a Raazově gangu.
Prosím, nikomu to neříkejte.
Nenapadlo mě, že to dopadne takhle.
Nechtěl jsem to, omlouvám se. Už to neudělám, pane.
Co to sakra je! Taková vina jen za pálení načerno?
Cože?
Každý ví, ze Raaz pašuje nelegální alkohol do svého stánku.
Když se s nimi budeš stýkat, dostaneš se do problémů.
Tohle není moje práce, nic mi do toho není.
Ale mám strach o tebe. Přestaň se s nimi stýkat.
Dobře, pane.
Dej se dohromady. Je na tebe smutný pohled.
Zavři dveře.
LESNÍ SPRÁVA
Zabíjel jsi slony? Jak jsi mohl?
Až doteď jsme žili z toho, co nám dala džungle.
Mami, potřebovali jsme peníze.
Tati, musíš se přiznat a svědčit proti ostatním.
Co když mě zavřou?
Vezmu další zakázky a postarám se o všechny, jak to půjde.
Ale musíš to udělat.
Kolik životů poneseš tohle břímě?
Má pravdu, Aruku. Víš, koho jsi zabíjel?
Inkarnaci Boha, Ganéši.
Za tohle v příštím životě zaplatíš.
Už teď platíš za hříchy v minulém životě.
Ale když přijmeš trest za hřích, který spácháš teď,
v příštím životě budeš ušetřen.
S těmi démony bych nikdy nešel.
Proč jsem tu noc šel pít?
Kdyby na tom syn nebyl tak špatně, zabil bych se.
To je možné,
ale když si vezmeš život, bude to pro tvou karmu ještě horší.
Dřív nebo později budeš muset za hříchy zaplatit.
Přiznat se je jediná cesta, jak z toho ven.
Pane...
Ano, Aruku, co je?
- Musím vám něco říct. - Mám práci.
Je to důležité. V naší džungli se pytlačí sloni.
O čem to mluvíš?
Je to gang.
Hluboko v džungli upytlačili 18 slonů.
Byl jsem s nimi...
ale už dál nemůžu. Jsem tady, abych se přiznal a dal vám jejich jména.
Děláš si legraci, že?
Netušil jsem, že máš smysl pro humor.
Kdo tě navedl? Byl to Anthony? Anthony!
- Tys ho k tomu navedl? - K čemu, pane?
Říká, že se účastnil upytlačení 18 slonů.
Náš malý Aruku.
Pane, mluvím pravdu.
Ano. Takže jsi zavedl lovce hluboko do džungle,
několik dní jsi tam s nimi kempoval přímo nám pod nosem
a zabil 18 slonů?
Takže od případu Vírappana
je tohle náš největší pytlácký incident za posledních 20 let.
Slyšels to? Máme tady vlastního Vírappana! To je chlapík!
Jsi blázen... Pomatenec, že tě to vůbec napadlo!
Jdi si po svých. A cestou si nech vyšetřit hlavu.
Mám spoustu práce a pro dnešek jsem se nasmál už dost.
Tak narychlo jsem nic lepšího nezvládl.
Tohle stačí.
Teď musíme dostat Púnam Vermu a Raviho Dona.
Ten největší otazník jsou koncoví kupci.
Ano, pane, dejte mi moment.
Jistě. Můžu vám říct... Neele.
Ministr chce informace o Prabhasovi Peradim.
- Plně se doznal. - Minutku, poslyšte. Řekněte mu to.
Prostě mu to řekněte.
Pane, plně se doznal.
Přiznal se i k tomu, že sám zabil slona.
U něj doma jsme našli dvouhlavňovou brokovnici a náboje.
Dobrá práce, ale asi ho budeme muset pustit.
Proč, pane? I přes to přiznání?
Kišore, tlačí na nás shora.
Pane, to nemůžete. Vyslalo by to jasný signál všem pytlákům.
To si uvědomuji, ale...
Pane, při vší úctě, v tom případě musím rezignovat.
Nemůžu před tím zavírat oči a dál pokračovat v práci.
Uvidím, co můžu dělat.
Jak to, že v tomhle ohledu nejsme všichni na stejné vlně?
Zapomeňte na všechny nesmysly.
Soustřeďte se chytání lumpů. Nějaké novinky?
Pane, zadrželi jsme všechny pytláky a jejich zbraně.
Našli jsme jejich revíry a sloní mršiny.
Takových míst je mnohem víc. Aruku tam naše týmy dovede.
- Pane, to je Púnam Verma... - Příkaz k zatčení.
Nastal čas odseknout hydře hlavu.
Informoval jsem úřady v Dillí, posílají na pomoc Šekhara.
Pane, tohle je kéralský zatykač vydaný zdejším soudcem.
Jak přimějeme Vermu, aby se vrátila?
To musíte vymyslet vy, vy jste lovec.