Du överlevde?
-Ett år på Island som straff. -Du saknade värmen.
Jag saknade ställen där en pizza kostar mindre än 15 dollar.
Det var ditt val.
Du kunde få befordran och medalj, eller pensionera dig i Marbella.
Jaså?
Vi kunde bli grannar.
Ja, jag minns Henry.
Vi stötte på varandra en gång i Panama.
Den jäveln har orsakat oss många problem.
Han är en toppagent. Hela världen vill ha honom.
MI6, Mossad,
-det franska DGSE, alla. -Det räcker med säljsnack. Vad vill han?
Han vill ha garanterad passage till USA om 72 timmar,
federalt skydd
och livstidslön lämplig för hans rang.
Ska jag få ut honom från Tjeckoslovakien
är svaret nej.
Jag ska få ut honom.
Du?
Skaffa mig en bil med österrikiska plåtar i Prag.
Fattar du vad du säger?
Henry är en underrättelsechef.
Han övervakas noga.
Han kommer inte över gränsen, oavsett pass.
Han behöver inget pass.
-Du är galen. -Nej, Gina.
Jag vet precis varför jag gör det.
Jag ska ge dig Henry
i utbyte mot Mawad.
-Vad? -Mawad står under ert beskydd.
Jag behöver ert godkännande.
-Godkännande för vad? -Vad tror du?
Du får den bästa kubanska underrättelsetillgången i Europa.
Dina chefer kommer att fira med champagne och kaviar.
Det kommer att förändra ditt liv.
Jag tror inte på det.
Skaffa mig en bil i Prag, så får du se.
Slår det snett påverkar det inte dig.
Om det lyckas är Mawad körd.
Jag bluffar inte.
Röker du fortfarande cigarrer?
Hurså?
Det finns en kubansk cigarrbutik i Prag.
Om allt går bra i Wien, måste vi fira.
Bli inte kaxig.
Vad vill du ha? Cohiba Lanceros?
Det är för alfahanar, Leo.
Damer röker Panetelas,
de smala.
Och Montecristos.
I november 1987
verkade kommunismen fortfarande stark.
Sovjet firade 70-årsdagen
av sin revolution med kraftvisningar.
Men det var bara skådebröd. I verkligheten
led de ett förödmjukande nederlag i Afghanistan.
I Nicaragua, växte sig Contras allt starkare
och regeringen skulle snart tvingas att förhandla.
I Afrika förberedde angolaner, kubaner och sydafrikaner
sig för slaget vid Cuito Cuanavale,
det sista i det kalla kriget.
Jag fick reda på det senare
för medan världen höll på att omdefiniera sig själv,
var min geopolitik begränsad till hushållsarbete,
uppfostra mitt barn
och hitta ett hus så att vi kunde bli oberoende.
SISTA HUSEN TILL SALU I COTO DE MIRALLES
Titta på det här.
Det är över 300 kvadratmeter, två våningar och en vind.
Det finns ingen pool.
Men vi kan bygga en.
Det är en trädgård bakom terrassen.
Finns det inte för många hus runt omkring?
Det är så vanliga människor lever.
Okej.
Jag är färdig.
Ska vi åka? Har du allt?
-Ja. -Ta min resväska.
Jag kommer strax.
Är det sant att det inte finns schampo eller duschgel i Prag?
Nej, men de är ryska, så de luktar skumt.
Toppen. Perfekt.
Ta med så du har ett par månader så skickar jag.
Kom igen, nu åker vi.
Jag är inte så säker på huset, men om ni vill ha det så.
Vi ska på visning i eftermiddag.
Varför en sån brådska?
För det är ett fynd, Leo.
Att inte bo här är ett fynd?
Släpp det. De vet vad de gör.
Hejdå, snygging.
Jag vinkar av er.
Vänta, jag ska hjälpa dig, Leo.
Tack.
Bebisen kommer att bli mycket jobb.
Varför väntar ni inte tills han börjar skolan?
Nu åker vi, Carmen.
Pappa är upprörd men säger inget. Ser du inte det?
Ser jag inte vad?
Det enda som glatt honom på sistone är hans barnbarn.
Det gjorde honom frisk och nu flyttar ni.
Mamma, vi ska inte till Tibet.
Tänk på det. Okej?
Vi ses snart.
Hejdå, älskling. Vi ses snart.
Sara, jag ringer dig.
Ha en trevlig resa.
Din syster kommer att älska Prag.
Borde vi inte vänta?
Vänta med vad?
Med huset.
Sara, det är bara en kvarts bilresa.
Och vi kom överens.
Överens om vad?
Jag hjälper dig med Mawad och vi får vår självständighet.
Jag har gjort min del.
PRAG
-Titta, där är operahuset. -Det är vackert.
-Gillar du det, Carmen? -Ja.
Vad?
De har fantastiska korvar. De är läckra.
Titta på det där.
-Vad? Korvar? -Nej.
Är det här?
Det finns ingen hiss,
men det är fint.
Är hela våningen vår?
Ni är i Prag, inte Paris.
Bär bara upp era väskor, inte våra.
Ska inte ni också bo här?
-Kom igen. -Nu går vi.
Ni kommer att gilla det här.
130 kvadratmeter,
rymligt kök, två sovrum
och nära slottet.
Det är ett utmärkande område av Prag.
Tills nyligen var det fullt av vingårdar och åkrar.
Och titta bara på det nu.
Jäklar, vilken utsikt.
Jag kanske stannar här.
De dödade Heydrich på gatan där.
-Vem är Heydrich? -Slaktaren från Prag.
En nazist som skulle ha efterträtt Hitler.
Badrummet är där, toaletten bredvid.
-Är de separata? -Det är så här.
-Finns det ingen bidé? -Nej.
Allvarligt? Jag menar...
Mozart komponerade här innan folk började tvätta häcken i Spanien.
Så vi kan bara kritisera det ryska schampot.
Landet har sina brister,
men fokusera på det viktiga. Ditt sjungande, Tanya,
och att lämna Marbella, Hugo.
När ni åker hem till Spanien är ni mer kulturella.
Nej, mer mogna,
och det är vad familjen behöver.
Hur ska vi dela upp rummen?
Det finns bara två.
Hela stället är ert.
Va?
Men när ni kommer från Bratislava, då?
Vi kommer inte hit.
Vi åker till Wien, sen Madrid.
Wien?
Ja, Wien.
Henry har övertygat oss.
Wien är mer elegant.
Hjälp Tanya att komma till rätta.
Det är allt jag ber dig om nu.
Här är nycklarna.
Ha det så kul tills jag kommer tillbaka.
Vad? Ska alla åka?
Vi är så trötta på er två.
Ta hand om dig, älskling. Okej?
Okej.
Och du, grabben.
-Okej. -Ge mig en kram.
Ni lämnar oss ensamma.
G5-kanonen är ett Sydafrikanskt vapen
som endast används av tre arméer.
Sydafrika, Iran och Irak.
Nå...
Angola vill köpa fem stycken från Iran.
Var och en är värd 12 miljoner.
Så vi pratar om en affär värd 60.
Sextio miljoner för fem kanoner?
G5:orna är otroliga.
Och Angola behöver dem för en strid i söder.
Ett stort slag.
Jag har redan kontakter i Irak och jag kan få G5:orna
för 50 miljoner.
En fantastisk rabatt.
Vi kan dela lika på provisionen.
Hur mycket blir det?
I runda tal nio miljoner.
Du vill att Angola ska köpa kanoner från Irak, inte Iran.
Och du behöver Leo för att övertyga dem.
Och uppenbarligen,
får han inte förstå att det är din affär.
Jag finns inte.
Säg att du fick reda på det själv.
En affär värd 50-miljoner dollar?
Du är en kille med tur.
De närmaste dagarna
kommer du att stöta på en irakisk mäklare.
Han heter Habib Kaezm.
Hur kontaktar jag honom?
Han hittar dig.
Perfekt.
Är inte den här bilen för iögonfallande?
Inte då. Med österrikiska plåtar ser vi ut som turister.
Vår diskretion är garanterad.
Visst, Henry?
-Jäkla CIA. -Som om jag inte visste.
-Här är de. -Får jag se?
De är perfekta.
Jag lägger undan dem.
Vi har nog bensin för att ta oss till gränsen.
Ju mindre vi stannar, desto bättre.
Slappna av, Carmen.
Vi tar småvägar
och sover på avsides liggande hotell.
Men vi kan inte synas tillsammans.
Om kubanerna upptäcker det?
Ingen får reda på det.
Tänk om de kollar bakluckan?
Det kan de inte, vi har diplomatpass.
Allt kommer att gå bra, Carmen.
Du borde ha skaffat ett falskt pass
och flugit ut via flygplatsen.
Du ser för många filmer.
Är det inte vad spioner gör?
Jag har alltid haft diplomatisk täckning.
Jag är en arrangör, inte en agent på ett tak
med en pistol och en fallskärm.
Du blir väl inte deprimerad?
Jag? Varför det?
Det blev Guy Burgess.
Han hoppade av till Moskva och blev alkoholist.
Moskva kan driva vem som helst till alkoholism.
Det kan inte vara lätt.
Kommunism är som en religion.
Lämnar man den måste man känna sig tom.
-Tack för uppmuntran. -Nej, jag menar att det är som en tro.
Att förlora den i vår ålder är tufft.
Jag förlorade den för tio år sen i Angola,
när Netos regering
rensade upp och massakrerade 30 000 människor.
-Vad gjorde jag? -Vad?
Jag tillhandahöll logistiskt stöd.
-Så prata med mig om tro. -Herregud.
Och ett år senare i Etiopien,
när regimen mördade 150 000 människor,
ordnade jag underrättelse och sa åt våra killar att se åt andra hållet.
Det är inte lätt, det är jävligt.
Ja.
Men du dödade aldrig nån.
Jag hade en vän där, en slags flickvän.
-Etiopiska? -Nej, eritrean.
Hon hette Saba.
En dag hämtade de henne
eftersom hennes bror var kontrarevolutionär.
Vad hände?
Vad tror du?
Kunde du inte göra nånting?
Klart jag kunde.
Titta åt andra hållet.
Vi kommer att bli sena.
Ärligt talat så fattar jag inte.
Vad?
Varför vi tittar på huset idag.
Tänk om kanonkillen ringer?
Han har inte mitt nummer.
Han skulle ju hitta dig.
Han kanske dyker upp på gymmet imorgon.
Eller här ikväll.
Sara.
Det tar en halvtimme.
Sånt här måste få ta tid.
Kan du klä på dig nån gång?
Du väckte honom med ditt gapande.
Så ja, raring...
Det är okej, vännen.
Vet du vad?
-Du borde gå själv. -Sara.
Det är okej. Köp det, så är det klart.
-Huset är till för oss tre. -Nej.
Du vill slippa ditt komplex över att bo hos mina föräldrar.
Så du slipper medberoende.
Min pappa är sjuk, Oskar.
Älskling, din pappa kan vara sjuk i 20 år.
Vet du varför du inte kan förstå?
För att du växte upp på barnhem.
Ska du verkligen dra upp min taskiga barndom?
Österrike är åt det hållet.
Nära?
Ja, men det finns taggtrådsstängsel, vakttorn och minor i mitten.
Är det allt?
Är du orolig, Carmen?
Det går bra.
Vi korsar imorgon före skiftbytet.
Då är vakterna trötta.
Visst. Det är inte det.
Vad är det, Carmen?
Jag kan bara inte sluta tänka
på hans flickvän.
-Saba? -Ja.
Jag skulle nog inte kunna komma över nåt sånt.
Vad menar du?
Jag vet inte.
Att inte hjälpa nån man älskar är svårt.
-Lyssna, Carmen... -Hon har rätt. Det stämmer.
Du får skaffa en ny flickvän i Amerika.
-Jag har redan en. -Verkligen?
Hon heter Danae. Hon är kubanska.
Hon väntar på oss på hotellet.
Hon vet ingenting.
Hon tror att vi ska träffas i helgen.
-Vad? -Jag vet vad jag gör.
Vi har varit ihop i sju månader.
Sju månader, och du berättar först nu?
Vad pratar du om?
Det blir bra.
Danae och jag tillbringade vår första helg här.
Det är diskret och nära gränsen.
Ett kärleksnäste.
Äntligen, älskling!
Jag har väntat i tre timmar.
Överdriv inte.
Det här är Leo och Carmen, mina spanska vänner.
Det här är Danae.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Henry har berättat så mycket om er.
Trevligt.
Danae, inte sant?
Ett vanligt namn på Kuba, från grekisk mytologi.
Perseus mor.
-Han som dödade Medusa. -Precis.
Och en målning av Rembrandt i Eremitaget också.
Den blev känd när en galning skar sönder den.
-Minns ni? -Ja.
Jag hämtar väskorna.
-Kommer du, Danae? -Visst.
-Behöver du hjälp? -Nej.
Det finns en sjö där borta.
Ta en promenad och sträck på benen.
Älskling, jag är så glad!
Mamman till mannen som dödade Medusa
och en trasig tavla.
Jag är fan ta mig inte glad åt det här.
Dina barn är i Prag.
Om det går åt helvete,
kan de skicka oss till en gulag i Kazakstan.
Vi skulle fan ta mig inte ha kommit.
Det är nog han.
Ja.
Kom.
Okej.
-Jag sa att du skulle se mig direkt. -Jag väntade mig en turban.
Herregud, nej.
Balenciaga är min idol.
Sara Farad.
-Oskar. -Habib.
Mawad bad mig att träffa dig på stan.
-Så de kan se oss. -Ja.
Så att hela Marbella vet
att vi förhandlar med en irakisk mäklare.
Min pappa är paranoid.
Du pratar bra spanska.
Jag gick på universitetet i Madrid.
Spansk filologi.
Jag kommer hit för konsul Richards auktioner.
Verkligen? Det gör mamma också.
Jag vet. Hon bjöd över mig på ett bord av Victor Servranckx.
Men jag fick min revansch med en Basquiat.
Min farbror sköter militär logistik.
För Saddam är vi nästan familj.
Så inga problem där. Jag kan leverera kanonerna imorgon.
Men ni måste övertyga angolanerna.
De köper inte vapen utan Kubas godkännande.
Precis.
Vi får prata med militären i Luanda.
Vi har direktkontakt med överste Patricio.
Hur lång tid tar det?
Så länge min far behöver.
Och vi måste vara diskreta.
Självklart, alltid.
Ännu mer nu.
Hennes far får inte misstänka att Mawad är inblandad.
Oroa er inte. Han har redan sagt det.
Men jag kan inte vänta så länge.
Hur låter tre månader?
Så vi kan ta det lugnt.
Kan jag få Victor Servranckx-bordet på köpet?
Nej.
Jag är industriingenjör.
Jag skulle gå en kurs i socialistiskt företagande i tre år.
-Socialistiskt företagande? -Ja.
Vi arbetar med planekonomi.
Med femårsplaner.
Inte som galenskapen med marknaderna och börsen.
-Trivs du i Tjeckoslovakien? -Jag älskar det.
Vintrarna är lite hårda,
om jag ska vara ärlig, men man vänjer sig.
Det är tur, för jag har ett år kvar.
Har du inga barn?
Nej.
Men jag har syskonbarn, Odalys och Dreide.
-Vill du åka tillbaka till Kuba? -Ja, självklart.
Pappa vill att jag ska det.
Han längtar till min semester så han kan slakta grisen,
öppna romen och hålla kalas.
-Låter trevligt. -En sammanhållen familj.
Ja, vi står varandra nära.
Så pinsamt!
Förlåt, efter att jag druckit tre öl är jag aldrig tyst.
Carmen, jag måste säga
att du är en vacker kvinna.
Du har bra smak.
-Tack. -Västerländsk elegans.
Sättet du sminkar dig.
-Det gör jag knappt. -Precis.
Det är väldigt subtilt. Med klass, liksom.
Sjalen, örhängena...
-Sluta. -Och klockan!
Den klockan kostar 14 000 dollar.
Vad? Herregud!
Med all hunger i världen.
Det är kapitalism.
Klockan är för mina barn ifall de nånsin skulle behöva det.
Jag förstår.
Jag går på toaletten en stund.
Jag följer med dig.
När ska du berätta för henne?
Vi går på en promenad vid sjön.
Försök få henne att inte dricka mer.
Hallå?
Hej. Hur mår ni?
Och ni?
Bra. Vi är vid en vacker sjö.
Nära den österrikiska gränsen.
Vi stannar här några dagar.
Jag önskar att ni var här.
Ni borde ha bjudit med oss.
Vi älskar er så mycket.
Är det nåt fel?
Nej, inget. Vi saknar er bara.
Ta hand om Tanya, okej?
Det låter som om ni ska till världens ände.
Inte alls. Allt är bra. Verkligen.
-Säkert? -Ja, raring.
Jag måste sluta. Vi ska ta en promenad.
Mamma...
Nå?
Det ser illa ut.
Var inte paranoid, Hugo.
Fan, Tanya, jag är inte paranoid.
De håller på med nåt.
Eller så var det en varning.
En varning om vad?
Hur fan ska jag kunna veta det?
Men nåt är på gång i Wien.
Vad?
-Vad? -De har utelämnat dig igen.
Vad pratar du om?
Vad som än händer, så vet Sara och Oskar om det.
De tog oss hit som en täckmantel.
Jag är inte här som en täckmantel.
-Är du inte? -Nej.
Varför lämnade de dig här med mig, då?
-Vill du verkligen veta? -Ja.
Så du inte knullar första bästa kille
och hamnar på ett horhus i Istanbul.
Det är därför.
Så du är min livvakt?
-Snarare som din barnvakt. -Visst.
Jag är inte problemet, Hugo.
Problemet är att, oavsett vad du gör,
så får pappa problem.
Dra åt helvete.
Jag ska vara här i ett år.
Jag behöver ingen barnvakt.
De tog dig inte med sig för att de inte litar på dig.
Har jag fel?
De har nåt för sig med Henry.
Håll käften.
Mina sånglektioner var perfekt för dem,
men vad skulle de göra av Hugo?
Lämna honom i Marbella så han kan strula igen?
Nej, det är bättre att ta med honom
och låta honom se efter sin syster, som han kommer att älska,
och han får vara i Prag ett tag, för där finns inget kokain.
Håll käften!
Hugo.
Vart ska du?
Du hittar inte ens i staden!
Din flickvän?
Min syster.
Var är ni ifrån?
Spanien.
Jag är er granne.
Jag låste mig ute.
Det var synd.
Kanoner är avgörande i strid.
Att vara del av beslutet är upphetsande.
Din fru är farlig.
Du anar inte.
Det är sant, vi är unga.
Vi kan inte följa samma modell som Mawad och pappa.
Vi har rätt att vara kreativa och inte sätta gränser
baserade på ideologi.
Du vill ha makt.
Det vill du också.
Eller vill du bara ha pengar till bord och behaga din farbror?
När du avslutar affären med Kuba,
-kom till Irak. -Irak?
Jag ska se till att ni får kul.
Vi skriver under kanonavtalet
och utforskar våra egna saker.
Vi lär komma väl överens.
Det är jag säker på.
Fortfarande här?
Väntar på min rumskompis.
Vill ha lite?
Vodka?
Absint.
Ja.
Herregud!
Var har du lärt dig det?
I Marbella.
Jag heter Hugo, förresten.
Jag heter Marek.
Det gick bra, eller hur?
Bra.
Han är på din planhalva.
Du charmade honom, och nu äter han ur din hand.
Du är svartsjuk.
Svartsjuk?
Hans farbror är logistikchef för en armé.
Vet du vad det betyder?
Det betyder att Habib är här för att sälja fem kanoner,
inte starta företag med oss.
Men tänk om vi gjorde det?
Jag ska gå och byta om.
Nej, gå inte.
Jag flyttade vårt möte att se huset till imorgon.
Minns du?
Är du fortfarande fast i det?
-Vad är det? -Hon stack.
-Vad? -Danae stack.
Vad menar du med "hon stack"?
Jag tyckte att jag hörde dörren, men jag sov.
Klockan är nästan 6:00. Bussen går inte förrän 8:00.
Hon gick nog till fots.
-Gick vart? -Jag vet inte. Hon bor i Český.
Herregud.
-Tänk om hon går till polisen? -Det skulle hon inte göra.
-Det vet du inte! -Lugna dig, Carmen.
Jag vill inte lugna mig.
Jag sa att hon skulle bli ett problem.
Det är två och en halv timmes promenad till Černá.
Finns det ingen annan väg?
Till Světlík, men ingen åker dit.
Hon tar alltid bussen här.
Om vi inte hittar henne?
Vad händer då, Henry?
Vi är en timme från Österrike.
Vi ringer era barn
och sätter dem på ett plan nånstans.
Om vi inte hinner?
-Danae går inte till polisen. -Jag bryr mig inte.
Jag vill prata med mina barn.
Ingen panik.
Jag får panik om jag vill få panik.
Vi planerade detta i månader och du nämnde aldrig nån flickvän.
Så låt oss hitta en telefon,
korsa gränsen och avsluta det här.
Är det hon?
-Ja, det är hon. -Ja!
Stanna!
Vänta, Danae!
Danae!
-Kom tillbaka, Danae! -Vänta, Danae!
Hur kan du göra så här?
-Och du, då? -Lyssna...
Nu lugnar vi ner oss, okej?
Han ber mig att ge upp allt.
Mitt land, min familj, allt!
Vad ska du göra?
Anmäla oss?
Nej.
Detta komplicerar saker för oss alla. Snälla, förstå.
Jag bad för fan inte att åka nånstans!
Jag säger inte ett ord.
Jag svär.
-Löften fixar inte det här. -Hallå.
Låt mig prata med henne ensam.
Gå och vänta i bilen.
Vi får 4,5 miljoner dollar i provision.
Om Habib-grejen löser sig,
kan vi göra såna här affärer minst en gång om året.
När bestämde du dig?
När bestämde du att jag var killen för dig?
Vad pratar du om?
Vet du varför jag vill ha huset?
För, för första gången
kommer jag att ha nåt som är mitt. Inte dina planer.
Vad i helvete pratar du om?
Jag såg det tydligt med Habib.
Du får folk att göra precis som du vill.
Som om du aldrig använt mig?
Som med napalmgrejen.
-Det är annorlunda. -Annorlunda?
Jag såg ett problem och fixade det.
Dina beslut är långsiktiga.
Strategiska.
Såna som sabbar för folk.
Ja, jag sabbade verkligen för dig.
Jag träffade dig på ett gym med 60 000 pesetas i lön.
Nu ska du få in en provision på fem miljoner dollar.
För det är din plan! Det är alltid din plan!
Vi bestämde oss för att det var bäst för familjen.
Du bestämde!
Vill du att jag ska be om ursäkt för att ha idéer?
-Jag vill att du lyssnar! -Det gör jag.
Det gör jag, Oskar.
Men om du säger nåt dumt, så säger jag det.
-Så oberoende är dumt? -Det är riskabelt.
Det kan gå fel.
Pappa har varit pank.
-Då får vi väl bli panka. -Det tillåter jag inte.
Varför?
De kommer att förlåta pappa för att ha förlorat en båt,
och sälja för att täcka utgifter
men de förlåter inte mig.
För jag är bara hans dotter.
Jag ber dig för sista gången.
Kommer du att följa med och titta på huset?
Jag jobbar ihjäl mig för att den här affären ska bli framgångsrik.
Och det blir den.
Och vi tjänar fem miljoner.
Och sen tio, älskling.
Och 20 och 30.
Och då köper vi det hus vi förtjänar.
Huset jag förtjänar är det jag ska titta på.
Då är jag verkligen ledsen.
Jag kan ge henne några sömntabletter.
Hon kommer att vakna när vi är på andra sidan.
Det är för riskabelt.
Vi gör vad du än vill.
Vad som helst?
Det är upp till dig.
Och om jag blir sjuk?
Vad gör jag då?
I ett kapitalistiskt land måste man betala.
Det är dyrt!
Jag är inte van vid det.
Jag är verkligen ledsen.
Den här hjälper.
-Nej. -Ta den.
Jag kan inte.
-Såklart du kan. -Nej.
Jo. Ta den.
Behåll den. Den hjälper dig.
-Nej... -Lyssna.
Låt mig berätta en historia.
Vi hämtar väskorna
-och kör över gränsen. -Nu?
Tycker du om det?
Vad betyder det?
"Slutet."
Slutet på vad?
Allt är gammalt,
förfallet, ålderdomligt.
Det här är vår tid, tycker du inte det?
PRESIDENTER BÖR BYTAS UT OFTA AV SAMMA ANLEDNING SOM MAN BYTER BLÖJOR
Pass.
Varsågod.
Fordonsdokument.
-Papperna. -Papperna.
Bad hon dig om den?
Vad?
Klockan.
Nej.
Jag erbjöd henne den.
Och jag berättade vad Henry gjorde mot sin etiopiska flickvän.
Det är okej.
ARBETARE I ALLA LÄNDER, FÖRENA ER
Hur var er semester?
Underbar!
-Vi älskar Tjeckoslovakien. -Ja.
Vackra kvinnor.
Stiliga män också.
Tack.
TILL SALU
Han gav oss identiteterna på 48 av våra agenter
-som jobbar för kubanerna. -Jävlar.
De gav oss falsk information i 20 år.
Och han gav oss namn
på deras agenter i New York, Paris, Rom, London,
Chile, Ecuador...
Men han fick oss att vänta 72 timmar så Kuba hann evakuera dem.
Och han är en gentleman.
Det var katastrof för Havanna.
Jag kan rekommendera att de ger dig
-en Distinguished Intelligence Medal. -Nej.
Det där spelar ingen roll. Jag nöjer mig med det jag bad om.
Vi har inga problem med det.
Är du säker?
Du har grönt ljus för Mawad.
Inga villkor?
Jag har till och med en present.
SEKRETESSBELAGT
Helvete, Gina.
Tack.
Du kan förstöra hans liv med det.
Bli inte direkt inblandad bara.
Det ska jag inte.
Tack.
Undertexter: Sofia McConnochie
Kreativ ledare Sanna Greneby