Ai supraviețuit?
- Un an în Islanda, ca pedeapsă. - Ai ratat căldura.
Am ratat orice loc în care o pizza costă mai puțin de 15 dolari.
Asta e alegerea ta.
Ai putea obține o promoție și o medalie sau o pensie frumoasă în Marbella.
Serios?
Am fi vecini.
Da, îmi amintesc de Henry.
Ne-am intersectat odată în Panama.
Ne-a cauzat multe probleme ticălosul ăla.
E un agent de top. Toată lumea îl vrea.
MI6, Mossad,
- ... DGSE-ul francez, toată lumea. - Destul cu lingușitul! Ce vrea?
Vrea garanția trecerii în SUA în 72 de ore,
protecție federală
și un salariu pe viață corespunzător rangului său.
Dacă îmi ceri să-l scot din Cehoslovacia,
răspunsul este nu.
Îl scot eu.
Tu?
Tu doar dă-mi o berlină în Praga cu numere austriece.
Îți dai seama ce spui?
Henry e un șef al serviciilor secrete.
Este atent monitorizat.
Nu poate trece o graniță, indiferent ce pașaport folosește.
Nu va folosi un pașaport.
- Ești nebun! - Nu, Gina, nu.
Știu exact de ce o fac.
Ți-l voi da pe Henry
în schimbul lui Mawad.
- Poftim? - Mawad este sub protecția voastră.
Am nevoie de undă verde din partea ta.
- Undă verde pentru ce? - Tu ce crezi?
Îți voi da cel mai valoros agent cubanez din Europa.
Șefii tăi vor sărbători cu șampanie și caviar.
Și ție îți va schimba viața.
Nu cred nimic!
Doar dă-mi o mașină în Praga. O să vezi.
Dacă merge prost, nu te va afecta.
Dar dacă funcționează, Mawad e terminat.
Jur că nu blufez.
Încă mai fumezi trabucuri?
De ce?
E un magazin cubanez de trabucuri în Praga, pe strada Myslikova.
Dacă totul merge bine în Viena, va trebui să sărbătorim.
Nu te umfla în pene.
Ce dorești? Cohiba Lancero?
Alea sunt pentru masculii alfa, Leo.
Doamnele fumează Panetela,
cele subțiri.
Și Montecristo.
familia FARAD
În noiembrie 1987,
comunismul încă părea solid.
Sovieticii au sărbătorit aniversarea a 70 de ani
de la revoluție printr-o demonstrație de putere.
Dar a fost doar pentru spectacol. În lumea reală,
sufereau o înfrângere umilitoare în Afganistan.
În Nicaragua, Contras deveneau și mai puternici
și guvernul a fost forțat să negocieze.
În Africa, angolezii, cubanezii și sud-africanii
se pregăteau pentru bătălia de la Cuito Cuanavale,
ultima din Războiul Rece.
Am aflat toate acestea mai târziu,
pentru că, în timp ce lumea se reconfigura,
geopolitica mea era limitată la treburile casnice,
îngrijirea copilului,
și la căutarea unei case pentru a putea fi independenți.
ULTIMELE CASE DE VÂNZARE ÎN COTO DE MIRALLES
Asta, uite!
Are peste 300 de metri pătrați, două etaje și mansardă.
Nu are piscină.
Dar putem face una.
Este o grădină în spatele terasei.
Nu sunt prea multe case în jur?
Așa trăiesc oamenii normali, tată.
Bine.
Sunt gata de plecare.
Mergem? Ați luat tot?
- Da. - Ia-mi valiza!
Vin imediat.
Mamă, e adevărat că nu există șampon sau gel de duș în Praga?
Nu, dar sunt rusești și miros ciudat.
Ce bine! Perfect.
Ia destule pentru câteva luni și apoi îți mai trimit.
Hai, să mergem!
Nu sunt sigur de ideea asta cu casa, dar dacă vouă vă place...
Mergem s-o vedem după-amiază.
De ce vă grăbiți?
Pentru că e un chilipir, Leo.
Nu e un chilipir să trăiți aici?
Lasă-i, Carmen! Ei hotărăsc.
La revedere, frumosule! La revedere!
Vin să-mi iau rămas-bun.
Stai, te ajut, Leo!
Mulțumesc.
Veți avea mult de lucru cu bebelușul.
De ce nu așteptați până începe școala?
Să mergem, Carmen!
Tatăl tău e supărat, deși nu vrea să recunoască. Nu vezi?
Ce să văd?
Că singurul lucru care-l face fericit mai nou e nepotul lui.
Așa s-a vindecat și acum vă mutați.
Mamă, nu mergem în Tibet.
Gândește-te! Bine? Doar gândește-te la asta.
Ne vedem în curând.
La revedere, dragă! Ne vedem în curând.
Sara, te voi suna.
Drum bun!
Sora ta va adora Praga.
N-ar fi mai bine să așteptăm?
Ce anume?
Cu casa.
Sara, e la 15 minute distanță cu mașina.
Și am avut o înțelegere.
Ce înțelegere?
Eu te ajut cu Mawad și noi devenim independenți.
Eu mi-am făcut partea.
- Uite, acolo e opera. - E frumoasă.
- Îți place, Carmen? - Da.
Ce e?
Au cârnați grozavi. Sunt delicioși.
Uită-te acolo!
- Ce? Cârnați? - Nu.
Am ajuns?
Nu este lift,
dar e un apartament pe cinste.
Tot etajul e al nostru?
Ești în Praga, nu la Paris.
Duceți-vă bagajele sus, ale noastre rămân aici.
Nu rămâneți și voi aici?
- Haideți! - Să mergem!
O să vă placă aici.
130 de metri pătrați,
bucătărie spațioasă, două dormitoare
și e aproape de castel.
Asta e o zonă emblematică din Praga.
Până de curând, era plină de vii și câmpii.
Și uitați-vă la ea acum.
La naiba, ce priveliște!
S-ar putea să rămân aici.
L-au ucis pe Heydrich pe strada aceea.
- Cine a fost Heydrich? - Măcelarul din Praga.
Un nazist care urma să fie succesorul lui Hitler.
Baia este acolo, iar toaleta este alături.
- Sunt separate? - Se practică asta aici.
- Și nu există bideu? - Nu.
La naiba, serios?
Mozart compunea aici înainte ca spaniolii să înceapă să-și spele dosurile.
Deci putem critica doar șamponul rusesc.
Țara are defectele sale,
dar concentrați-vă pe ce contează. Tu, Tanya, pe cântat,
și tu, Hugo, să lași Marbella în urmă.
Când vă veți întoarce, veți fi mai înțelepți și mai cultivați.
Nu, mai maturi,
de asta are nevoie familia acum.
Cum ar trebui să împărțim camerele?
Sunt doar două.
Tot spațiul e al vostru.
Poftim?
Dar când vă întoarceți din Bratislava?
Nu ne întoarcem.
Mergem la Viena, apoi la Madrid.
Viena?
Da, Viena.
Henry ne-a convins.
Viena e mai elegantă.
Ajut-o pe Tanya să se instaleze.
E singurul lucru pe care ți-l cer de data asta.
Aici sunt cheile.
Distrați-vă până mă întorc din Germania.
Cum adică? Toată lumea pleacă în călătorie?
Ne-am săturat de voi doi.
Ai grijă de tine, scumpo. Bine?
Bine.
Și tu, puștiule.
- Bine. - Dă-mi o îmbrățișare.
Ne lăsați singuri.
Tunul G-5 este o armă sud-africană
folosită doar de trei armate.
Africa de Sud, Iran și Irak.
Acum...
Angola vrea să cumpere cinci de la Iran.
Fiecare dintre ele valorează 12 milioane.
Deci vorbim despre o afacere în valoare de 60 de milioane.
Șaizeci de milioane pentru cinci tunuri?
Tunurile G-5 sunt senzaționale.
Și Angola are nevoie de ele pentru o bătălie în sud.
O bătălie mare.
Am deja contacte în Irak și pot obține G-5-urile
pentru 50 de milioane.
O reducere fantastică.
Putem împărți comisionul jumi-juma.
Cât ar fi asta?
În jur de nouă milioane.
Vrei ca Angola să cumpere tunurile din Irak, nu din Iran.
Și ai nevoie de Leo Farad ca să-i convingi.
Și, evident,
nu poate suspecta că asta e afacerea ta.
Eu nu exist.
Spune-i că ai aflat singur despre asta.
Despre o afacere cu tunuri de 50 de milioane?
Ești un puști norocos.
De azi și până mâine
vei întâlni, din întâmplare, un broker irakian.
Numele lui este Habib Kaezm.
Cum îl contactez?
Te va găsi el.
Perfect.
Nu e prea stridentă mașina asta?
Dimpotrivă. Cu numerele austriece arătăm ca niște turiști.
Discreția este garantată.
Nu-i așa, Henry?
- Nenorociții de CIA. - Mie-mi spui?
- Sunt aici. - Să văd.
Sunt perfecte.
Le pun deoparte.
Avem combustibil cât să ajungem până la graniță fără să oprim.
Cu cât oprim mai puțin, cu atât mai bine.
Calmează-te, Carmen!
Vom merge pe drumuri lăturalnice
și vom înnopta la un hotel retras.
Dar nu putem fi văzuți împreună.
Dacă află cubanezii?
Nimeni nu va afla.
Dacă verifică portbagajul la graniță?
Nu pot, avem pașapoarte diplomatice.
Totul va fi bine, Carmen.
Poate ar fi trebuit să-ți faci un pașaport fals
și să fi plecat cu avionul.
Te uiți la prea multe filme.
Nu asta fac spionii?
Mereu am lucrat cu acoperire diplomatică.
Sunt organizator, nu agent pe un acoperiș,
cu o armă și o parașută.
Nu te vei deprima, nu-i așa?
Eu? De ce?
A pățit-o Guy Burgess.
A dezertat la Moscova și a devenit alcoolic.
Moscova va face pe oricine să devină alcoolic.
Nu poate fi ușor.
Comunismul e ca o religie.
Dacă pleci, te poți simți pustiit.
- Mulțumesc că mă înveselești. - Nu, vreau să spun că e ca credința.
Să o pierzi la vârsta noastră e dur.
Carmen, am pierdut-o acum zece ani în Angola,
când guvernul lui Agostinho Neto
a organizat o epurare și a masacrat 30.000 de oameni.
- Știi unde eram? - Nu.
Asiguram sprijin logistic.
- Așa că vorbește-mi despre credință. - Doamne!
Și un an mai târziu, în Etiopia,
când regimul a ucis 150.000 de oameni,
am furnizat informații și le-am spus băieților noștri să se facă că plouă.
Nu e ușor, e nasol.
Da.
Dar nu ai ucis pe nimeni niciodată.
Am avut o prietenă acolo, un fel de iubită.
- Etiopiană? - Nu, eritreeană.
Numele ei era Saba.
Într-o zi, au luat-o
pentru că fratele ei era contrarevoluționar.
Ce s-a întâmplat?
Ce crezi?
Nu ai putut face nimic?
Ba da, am putut.
Să mă fac că plouă.
Vom întârzia.
Sincer, nu înțeleg.
Ce nu înțelegi?
De ce vedem casa astăzi?
Dacă sună tipul cu tunurile?
Nu are numărul meu.
Mawad a spus că te va găsi.
Poate va apărea mâine la sală.
Sau aici, în seara asta.
Sara!
Durează 30 de minute.
Lucrurile astea nu se fac în grabă.
Vrei să te îmbraci odată?
L-ai trezit cu țipetele tale.
Of! Iubire...
Nu, viața mea, e bine.
Știi ce?
- Ar trebui să mergi singur. - Sara!
E în regulă. Cumpăr-o și gata!
- Casa este pentru noi trei. - Nu.
Vrei să scapi de complexul pe care-l ai pentru că locuiești cu familia mea.
Sau să nu mai depinzi de ei.
Tatăl meu este bolnav, Oskar.
Dragă, tatăl tău ar putea să fie bolnav încă 20 de ani.
Știi de ce nu poți înțelege?
Pentru că ai crescut într-un orfelinat.
Chiar ai de gând să aduci în discuție copilăria mea de rahat?
Austria e în direcția aia.
E aproape?
Da, dar sunt garduri cu sârmă ghimpată, turnuri de veghe și mine în mijloc.
Asta e tot?
Ești îngrijorată, Carmen?
Totul va fi bine.
Trecem mâine, înainte de schimbul de tură.
Gardienii vor fi mai obosiți atunci.
Da. Nu e asta.
Ce este, Carmen?
Nu pot să-mi iau gândul
de la iubita lui.
- Saba? - Da.
Nu știu dacă aș putea trece peste ceva de genul ăsta.
Ce vrei să spui?
Nu știu.
E dur să nu ajuți pe cineva de care-ți pasă.
- Uite, Carmen... - Are dreptate. Este adevărat.
Trebuie să-ți găsești o iubită nouă în America.
- Am deja una. - Da?
Numele ei este Danae. E cubaneză.
Ne așteaptă la hotel.
Încă nu știe nimic.
Crede că ne petrecem weekendul împreună.
- Poftim? - Știu ce fac.
Suntem împreună de șapte luni.
Șapte luni și ne spui doar acum?
Despre ce vorbești?
Totul va fi bine.
Danae și cu mine ne-am petrecut primul weekend împreună la acest hotel.
Este discret și aproape de graniță.
Un cuib al dragostei.
În sfârșit, iubitule!
Te aștept de trei ore.
Nu exagera.
Ei sunt Leo și Carmen, prietenii mei spanioli.
Ea este Danae.
- Îmi pare bine. - Și nouă.
Henry mi-a spus atât de multe despre voi.
Este o plăcere.
Danae, nu-i așa?
Este un nume comun în Cuba, din mitologia greacă.
Mama lui Perseu.
- Care a ucis-o pe Meduza. - Exact.
Și, de asemenea, un tablou de Rembrandt la Hermitage.
A devenit faimos după ce un nebun l-a spintecat.
- Vă amintiți? - Da.
O să iau bagajele.
- Vii cu mine, Danae? - Sigur.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
Este un lac în spate.
Faceți o plimbare să vă dezmorțiți.
Cât mă bucur, iubitule!
Mama unui om care a ucis-o pe Meduza
și un tablou spintecat.
Nu-mi prea convine situația asta.
Copiii tăi sunt la Praga.
Dacă lucrurile merg prost,
ne-ar putea trimite într-un gulag din Kazahstan.
N-ar fi trebuit să venim, la naiba!
Cred că el este.
Da.
Hai să mergem!
Bine.
- Știam că mă veți recunoaște imediat. - Mă așteptam la un turban.
Pentru Dumnezeu!
Balenciaga e idolul meu.
Sara Farad.
- Oskar. - Habib.
Mawad m-a rugat să ne întâlnim în public.
- Ca să ne poată vedea. - Da.
Și ca toată Marbella să afle
că facem afaceri cu un broker irakian.
Tatăl meu e paranoic.
Vorbești foarte bine spaniolă.
Am fost la universitate în Madrid.
Filologie spaniolă.
Vin în Marbella pentru licitațiile consulului Richard.
Serios? Și mama merge.
Știu. M-a supralicitat odată pentru o masă a lui Victor Servranckx.
Dar nu-ți face griji! Mi-am luat revanșa cu un Basquiat.
Unchiul meu se ocupă cu logistica militară.
Pentru Saddam, suntem aproape o familie.
Deci, nicio problemă în partea aceea. Mâine pot livra tunurile.
Dar trebuie să-i convingi pe angolezi.
Nu vor cumpăra arme fără undă verde din Cuba.
Exact.
Trebuie să vorbim cu misiunea militară din Luanda.
Avem contact direct cu colonelul Patricio.
Cât timp va dura?
Cât va avea nevoie tatăl meu.
Și trebuie să fim discreți.
Desigur, întotdeauna.
Cu atât mai mult acum.
Tatăl ei nu poate suspecta că Mawad e implicat.
Nu vă faceți griji. Mi-a spus deja.
Dar nu pot aștepta foarte mult.
Ce zici de trei luni?
Ca să o luăm mai ușor toți.
Ce zici dacă ai include masa Victor Servranckx în afacere?
Nu!
Nu, sunt inginer industrial.
Am venit pentru trei ani, la un curs despre întreprinderea socialistă.
- Întreprindere socialistă? - Da.
Lucrăm cu economiile planificate.
Totul cu un plan pe cinci ani.
Nicio legătură cu nebunia piețelor și a bursei de valori.
- Și îți place Cehoslovacia? - O ador.
Iernile sunt cam grele,
să fiu sinceră, dar te obișnuiești.
Ceea ce e grozav, pentru că mai trebuie să stau un an.
Nu ai copii?
Nu.
Dar am nepoate, Odalys și Dreidi.
- Vrei să te întorci în Cuba? - Da, desigur.
Tata chiar vrea să fac asta.
Așteaptă să am vacanță, ca să poată tăia porcul, să scoată berea
și romul și să dăm o petrecere.
- Sună grozav. - O familie unită.
Da, suntem foarte apropiați.
Ce jenant!
Îmi pare rău, după trei beri, nu mă mai pot opri din vorbit.
Carmen, trebuie să-ți spun
că ești o femeie frumoasă.
Și cu mult bun-gust.
- Mulțumesc. - Eleganță occidentală.
Modul în care îți faci machiajul.
- Nu mă prea machiez. - Exact.
Este foarte subtil. Nu știu, este stilat.
Șalul, cerceii...
- Oprește-te! - Și ceasul!
Ceasul costă 14.000 de dolari.
Poftim? Dumnezeule!
Cu toată foametea din lume...
Ăsta e capitalismul.
Ceasul e pentru copiii mei, în caz că au nevoie de el.
Desigur.
Mă duc la baie pentru o clipă.
Vin cu tine.
Când ai de gând să-i spui?
O voi duce la o plimbare pe malul lacului.
Încearcă s-o faci să nu mai bea.
Alo?
Bună. Ce mai faci?
Și voi?
Bine. Suntem lângă un lac minunat.
Lângă granița austriacă.
Stăm aici câteva zile.
Mi-aș fi dorit să fiți cu noi.
Ar fi trebuit să ne invitați.
Vă iubim foarte mult.
S-a întâmplat ceva?
Nu, nimic. Pur și simplu ne e dor de voi.
Ai grijă de Tanya, bine?
Vorbești de parcă te-ai duce la capătul lumii.
Nicidecum. Totul e bine. Serios.
- Ești sigură? - Da, dragule.
Te las. Mergem la o plimbare.
Auzi, mamă! Mamă...
Deci?
N-arată bine.
Hugo, nu fi paranoic!
La naiba, Tanya, nu sunt paranoic!
Pun la cale ceva!
Sau a fost un avertisment.
Ce fel de avertisment?
De unde naiba să știu?
Dar ceva se întâmplă la Viena.
Ce e?
- Ce e? - Te-au lăsat din nou pe dinafară.
Despre ce vorbești?
Orice s-ar întâmpla, Sara și Oskar știu despre asta.
Ne-au adus aici ca acoperire.
Nu sunt aici ca acoperire, fată.
- Nu ești? - Nu.
Atunci de ce te-au lăsat aici cu mine?
- Chiar vrei să știi? - Da.
Ca să nu i-o tragi primului tip care apare
și ca să nu ajungi într-un bordel din Istanbul.
Ăsta-i motivul.
Deci ești garda mea de corp, nu-i așa?
- Mai degrabă dădaca ta. - Corect.
Uite, Hugo, nu eu sunt problema.
Problema este că, indiferent ce faci,
mereu îl faci pe tata de rușine.
Du-te naibii!
Voi sta aici un an.
Nu am nevoie de dădacă!
Nu te-au luat cu ei pentru că nu au încredere în tine.
Sau mă înșel?
Sunt sigură că pun ceva la cale cu Henry.
Tanya, taci!
Orele mele de canto au fost pretextul perfect,
dar ce puteau să facă cu Hugo?
Să-l lase în Marbella, ca s-o dea în bară din nou?
Nu. Nu, era mai bine să-l ia cu ei
și să-l pună să aibă grijă de sora lui pe care o iubește
și să petreacă puțin timp în Praga pentru că aici nu e cocaină.
Taci naibii odată!
Hugo!
Unde mergi?
Nici măcar nu cunoști orașul!
Iubita ta?
Sora mea.
De unde ești?
Spania.
Sunt vecinul tău.
M-am încuiat pe dinafară.
Îmi pare rău să aud asta.
Tunurile sunt decisive în luptă.
Să iau parte la acea decizie mă excită.
Soția ta e periculoasă.
Habar n-ai!
E adevărat, suntem tineri.
Nu putem urma același model ca Mawad și tatăl meu.
Avem dreptul de a fi creativi și să nu stabilim limite
bazate pe ideologie.
Vrei putere.
Ca și tine.
Sau vrei bani doar ca să cumperi mese și să-l mulțumești pe unchiul tău?
După ce încheiați afacerea cu cubanezii,
- ... haideți în Irak! - Irak?
Vă voi arăta ce înseamnă distracția.
Semnăm afacerea cu tunurile
și explorăm alte lucruri.
Cred că ne vom înțelege foarte bine.
Sunt sigur de asta.
Ești tot aici?
Îmi aștept colegul de apartament.
Vrei?
Vodcă?
Absint.
Da.
Doamne Sfinte!
Unde ai învățat asta?
În Marbella.
Eu sunt Hugo, apropo.
Eu sunt Marek.
A mers bine, nu?
Grozav.
L-ai adus pe terenul tău.
L-ai fermecat și acum îți mănâncă din palme.
Ești gelos.
Gelos?
Unchiul lui conduce logistica unei armate.
Știi ce înseamnă asta?
Înseamnă că Habib este aici ca să ne vândă cinci tunuri,
nu ca să începem o afacere împreună.
Dar dacă am face-o?
Mă duc să mă schimb.
Nu, nu te duce!
Am mutat vizita la casă pe mâine.
Îți amintești?
Mai continui cu asta?
- Ce este? - A plecat.
- Ce? - Danae a plecat.
Cum adică „a plecat”?
Mi s-a părut că am auzit ușa, dar dormeam.
Este aproape ora șase. Autobuzul vine de-abia la ora 8.
Sunt sigur că a plecat pe jos.
- Unde merge? - Nu știu. Locuiește în Český.
Dumnezeule!
- Dacă a mers la poliție? - Nu ar face asta.
- N-ai de unde să știi! - Calmează-te, Carmen!
Nu vreau să mă calmez!
Ți-am spus că va fi o problemă.
Este un drum de două ore și jumătate pe jos până la Černá.
Și nu există alt drum?
Spre Světlík, dar nimeni nu merge pe acolo.
Mereu merge cu autobuzul pe aici.
Ce se întâmplă dacă nu o găsim?
Henry, ce se întâmplă atunci?
Suntem la o oră de Austria.
Îți vom suna copiii
și le zicem să ia un avion până undeva.
Dacă nu avem suficient timp?
- Danae nu va merge la poliție. - Nu-mi pasă dacă o face!
Vreau să vorbesc cu copiii mei acum.
Nu are rost să ne panicăm.
Mă panichez dacă vreau!
Am planificat asta luni de zile și nu ai menționat niciodată de iubită.
Deci, să găsim un telefon,
trecem granița și terminăm cu asta.
Ea este?
- Da, ea e! - Da!
Oprește!
Danae, așteaptă!
Danae!
- Danae, întoarce-te! - Danae, așteaptă!
Cum poți să-mi faci asta?
- Dar tu mie? - Uite...
Să ne calmăm cu toții, bine?
Îmi cere să renunț la tot.
La țara mea, familia mea, totul!
Deci, ce ai de gând să faci?
Să ne denunți?
Nu.
Se complică lucrurile pentru toată lumea. Te rog să înțelegi.
Nu am cerut să merg nicăieri, la naiba!
Nu voi spune nimic.
Jur!
- Promisiunile nu rezolvă nimic. - Stați!
Lăsați-mă să vorbesc cu ea.
Așteptați în mașină.
Vom face un comision de 4,5 milioane de dolari.
Dacă treaba cu Habib funcționează,
vom face afaceri ca asta cel puțin o dată pe an.
Când ai decis asta, Sara?
Când ai decis că eu sunt tipul de care ai nevoie în viață?
Despre ce vorbești?
Știi de ce vreau casa aia?
Pentru că, pentru prima dată,
voi avea ceva ce va fi al meu cu adevărat, nu doar unul din planurile tale.
Despre ce naiba vorbești?
Am văzut-o foarte clar cu Habib.
Cum duci lucrurile exact acolo unde îți dorești.
Sigur, pentru că tu nu m-ai folosit niciodată?
Precum treaba cu napalmul.
- E diferit. - Diferit?
Am văzut o problemă și am rezolvat-o.
Deciziile tale sunt pe termen lung.
Strategice.
Unele care distrug oamenii.
Da, chiar te-am distrus.
Te-am cunoscut la o sală de sport unde câștigai 60.000 de pesete pe lună.
Acum urmează să faci un comision de cinci milioane de dolari.
Pentru că ăsta e planul tău! Întotdeauna e planul tău!
Am decis împreună, pentru că a fost cel mai bine pentru familie.
Tu ai decis!
Vrei să-mi cer scuze pentru că am idei?
- Vreau să asculți, la naiba! - Te ascult.
O fac, Oskar, sigur că o fac.
Dar dacă spui vreo prostie, îți voi atrage atenția.
- Deci e o prostie să fim independenți? - E riscant.
Ar putea merge prost.
Tata a dat faliment de două ori.
- Să dăm faliment atunci! - Nu pot.
De ce?
Îl vor ierta pe tatăl meu pentru că a pierdut o barcă în Atlantic
sau că a vândut ca să-și acopere cheltuielile,
dar pe mine nu mă vor ierta.
Pentru că sunt doar fiica lui.
O să te întreb pentru ultima oară.
Vrei să vii cu mine să vezi casa?
O să muncesc pe brânci ca această afacere să reușească.
Și va reuși!
Și vom câștiga cinci milioane.
Și apoi zece, dragostea mea.
Și 20, apoi 30.
Și atunci vom lua casa pe care o merităm.
Casa pe care o merit e cea pe care mă duc să o văd.
Atunci îmi pare rău, Oskar.
Pot să-i dau niște somnifere.
Se va trezi când vom fi de partea cealaltă.
E prea riscant.
Vom face ce spui tu.
Orice ar fi?
Tu hotărăști.
Dacă mă îmbolnăvesc?
Ce fac atunci?
Într-o țară capitalistă, trebuie să plătești pentru tot.
E scump!
Nu sunt obișnuită cu asta. Nu pot.
Îmi pare rău.
Ăsta te va ajuta.
- Nu. - Ia-l!
Nu pot să-l iau.
- Sigur că poți. - Nu.
Da. Ia-l!
Păstrează-l. Te va ajuta.
- Nu... - Uite!
Lasă-mă să-ți spun o poveste.
Hai să luăm bagajele
- ... și să trecem granița. - Bine.
Îți place?
Ce reprezintă?
„Sfârșitul.”
Sfârșitul cui?
Totul e vechi,
ponosit, arhaic.
Ăsta e momentul nostru, nu crezi?
PREȘEDINȚII AR TREBUI SCHIMBAȚI DES DIN ACELAȘI MOTIV PENTRU CARE SCHIMBĂM SCUTECE
Pașapoartele.
Aici sunt.
Documentele vehiculului.
- Actele. - Actele.
Ți l-a cerut?
Ce?
Ceasul.
Nu.
I l-am oferit.
Și i-am spus ce i-a făcut Henry prietenei sale în Etiopia.
E în regulă.
MUNCITORI DIN TOATĂ LUMEA, UNIȚI-VĂ
Cum a fost vacanța voastră?
Minunată!
- Iubim Cehoslovacia. - Da.
Femei frumoase.
Și bărbați chipeși.
Mulțumesc.
DE VÂNZARE
Ne-a dat identitățile a 48 dintre agenții noștri
- ... care lucrează pentru cubanezi. - Rahat!
Douăzeci de ani în care ne-au oferit informații false!
Și ne-a dat numele
agenților lor din New York, Paris, Roma, Londra,
Chile, Ecuador...
Dar ne-a făcut să așteptăm 72 de ore, ca să aibă timp să-i evacueze.
E și un domn, pe deasupra.
A fost un masacru pentru Havana.
Dacă vrei, le pot recomanda să-ți dea
- ... medalia de onoare pentru informații. - Nu.
Chestiile astea nu contează pentru mine. Mă voi mulțumi cu ce ți-am cerut.
Nu avem nicio problemă cu asta.
Ești sigură?
Ai undă verde pentru Mawad.
Fără obligații?
Ți-am adus chiar și un cadou.
CONFIDENȚIAL
La naiba, Gina!
Mulțumesc.
Cu asta îi poți distruge viața.
Dar nu te implica direct.
Nici nu plănuiam.
Mulțumesc.
Subtitrarea: Adriana Ciorceri
Redactor Cristian Brinza