Så du overlevde?
-Ett år på Island som straff. -Du savnet varmen.
Jeg savnet steder hvor en pizza koster under 15 dollar.
Det er opp til deg.
Forfremmelse og medalje eller en pensjonisttilværelse i Marbella.
Å jaså?
Vi kunne vært naboer.
Ja, jeg husker Henry.
Vi møttes én gang i Panama.
Den dritten har skapt mange problemer.
Han er en toppagent. Hele verden vil ha ham.
MI6, Mossad,
-det franske DGSE, alle sammen. -Slutt å selge ham inn. Hva vil han?
Han vil ha garantert passasje til USA om 72 timer,
føderal beskyttelse
og livstidslønn passende hans rang.
Ber du meg få ham ut av Tsjekkoslovakia,
er svaret nei.
Jeg skal få ham ut.
Du?
Bare skaff meg en bil i Praha med østerrikske skilter.
Skjønner du hva du sier?
Henry er etterretningssjef.
Han blir overvåket.
Han kan ikke krysse en grense med noe slags pass.
Han skal ikke bruke pass.
-Du er gal. -Nei, Gina.
Jeg vet hvorfor jeg gjør det.
Jeg gir deg Henry
i bytte mot Mawad.
-Hva? -Mawad er under din beskyttelse.
Jeg trenger grønt lys fra deg.
-Grønt lys for hva? -Hva tror du?
Jeg gir deg Cubas beste etterretningsressurs i Europa.
Sjefene dine vil feire med champagne og kaviar.
Og det vil endre livet ditt.
Jeg kjøper det ikke.
Skaff en bil i Praha. Du skal få se.
Går det galt, påvirker det ikke deg.
Hvis det fungerer, er Mawad ferdig.
Jeg bløffer ikke.
Røyker du fortsatt sigarer?
Hvordan det?
Det er en sigarbutikk i Praha, i Myslikova.
Hvis alt går bra i Wien, må vi feire.
Ikke bli for selvsikker.
Hva vil du ha? Cohiba Lanceros?
Det er for alfahanner, Leo.
Damer røyker Panetela,
de tynne.
Og Montecristo.
I november 1987
virket kommunismen fortsatt solid.
Sovjeterne feiret 70-årsjubileet
for revolusjonen med maktoppvisninger.
Men det var bare for syns skyld. I virkeligheten
led de et ydmykende nederlag i Afghanistan.
I Nicaragua ble Contras enda sterkere,
og regjeringen skulle bli tvunget til å forhandle.
I Afrika forberedte angolanere, cubanere og sørafrikanere seg
til slaget ved Cuito Cuanavale,
det siste i den kalde krigen.
Jeg fikk vite alt dette senere,
for mens verden omdefinerte seg selv,
var geopolitikken min begrenset til husarbeid,
å oppdra barnet mitt
og finne et hus så vi kunne bli selvstendige.
SISTE BOLIGER TIL SALGS I COTO DE MIRALLES
Dette, se.
Det er over 300 kvadratmeter, to etasjer og et loft.
Det har ikke basseng.
Men vi kan bygge et.
Det er en hage bak terrassen.
Er det ikke for mange hus rundt?
Det er slik vanlige folk bor.
Greit.
Jeg er klar.
Skal vi dra? Har du alt?
-Ja. -Ta kofferten min.
Jeg kommer ut snart.
Er det sant at det ikke finnes sjampo eller dusjsåpe i Praha?
Nei, men de er russiske, så de lukter rart.
Herlig. Perfekt.
Ta med nok for noen måneder, jeg sender mer.
Kom igjen, la oss dra.
Jeg vet ikke helt med huset, men hvis dere liker det...
Vi skal se det i ettermiddag.
Hva er det som haster?
Det er et røverkjøp, Leo.
Et røverkjøp å ikke bo her?
Dropp det. De vet hva de gjør.
Ha det, kjekken.
Jeg kommer ut.
Vent, jeg skal hjelpe deg, Leo.
Takk.
Babyen kommer til å være mye jobb.
Hvorfor venter dere ikke til han er i skolealder?
La oss dra, Carmen.
Han er opprørt, men vil ikke vise det. Du ser vel det?
Ser hva?
Det eneste som gjør ham glad, er barnebarnet.
Det helbredet ham, og nå flytter dere.
Mamma, vi skal ikke til Tibet.
Tenk over det. Greit?
Ser deg snart.
Ha det, vennen. Ser deg snart.
Jeg ringer deg, Sara.
Ha en god tur.
Søsteren din vil elske Praha.
Bør vi ikke vente?
Vente med hva?
Med huset.
Sara, det er bare 15 minutter unna.
Og vi hadde en avtale.
Hvilken avtale?
Jeg hjelper deg med Mawad, og vi får vår uavhengighet.
Jeg har gjort min del.
PRAHA
-Se, det er operahuset. -Det er vakkert.
-Liker du det, Carmen? -Ja.
Hva?
De har fantastiske pølser. De er deilige.
Se på det.
-Hva? Pølser? -Nei.
Er det her?
Det er ingen heis,
men leiligheten er fin.
Er hele etasjen vår?
Du er i Praha, ikke Paris.
Bare ta opp bagasjen deres, ikke vår.
Skal ikke dere også bo her?
-Kom igjen. -La oss gå.
Dere vil like dere her.
Hundre og tretti kvadratmeter,
romslig kjøkken, to soverom
og i nærheten av slottet.
Et emblematisk område i Praha.
Inntil nylig var det fullt av vingårder og jorder.
Og bare se på det nå.
Dæven, for en utsikt.
Jeg kan bo her.
De drepte Heydrich i den gaten.
-Hvem er Heydrich? -Slakteren i Praha.
En nazist som ville etterfulgt Hitler.
Der er bad og toalett ved siden av.
-Er de adskilte? -De gjør det her.
-Og ikke noe bidé? -Nei.
Dæven, virkelig?
Mozart komponerte her før spanjoler begynte å vaske rumpa.
Vi kan bare klage på den russiske sjampoen.
Landet har sine feil,
men bare fokuser på det viktige. Tanya på sang
og Hugo på å ha forlatt Marbella.
Når dere reiser, er dere klokere og mer kultivert.
Nei, mer modne,
som er det familien trenger nå.
Hvordan skal vi dele rommene?
Det er bare to.
Hele stedet er deres.
Hva?
Hva med når dere kommer tilbake?
Vi gjør ikke det.
Vi skal til Wien og så Madrid.
Wien?
Ja, Wien.
Henry overtalte oss.
Wien er mer elegant.
Hjelp Tanya gjennom dette.
Det er alt jeg ber om denne gangen.
Her er nøklene.
Ha det gøy til jeg kommer tilbake.
Hva? Skal alle reise?
Så lei er vi av dere to.
Ta vare på deg selv, ok?
Ok.
Du også, gutten min.
-Ok. -Gi meg en klem.
G5-kanonen er et sørafrikansk våpen
som kun brukes av tre hærer.
Sør-Afrika, Iran og Irak.
Nå...
...ønsker Angola å kjøpe fem fra Iran.
Hver av dem er verdt 12 millioner.
Så vi snakker om en avtale som er verdt 60.
Seksti millioner for fem kanoner?
G5-kanoner er fantastiske.
Og Angola trenger dem til et slag i sør.
Et stort slag.
Jeg har allerede kontakter i Irak, og jeg kan få tak i G5-ene
for 50 millioner.
En fantastisk rabatt.
Vi kan dele provisjonen 50/50.
Hvor mye blir det?
Rundt ni millioner.
Du vil at Angola kjøper kanoner fra Irak, ikke Iran.
Og du trenger Leo Farad for å overbevise dem.
Og åpenbart
må han ikke vite at dette er din avtale.
Jeg eksisterer ikke.
Fortell ham at du har funnet ut om det selv.
Om en kanonavtale på 50 millioner dollar?
Du er en heldig fyr.
I løpet av det neste døgnet
vil du møte en irakisk megler ved en tilfeldighet.
Han heter Habib Kaezm.
Hvordan tar jeg kontakt?
Han finner deg.
Perfekt.
Er ikke denne bilen for prangende?
Slett ikke. Med østerrikske skilter ligner vi turister.
Vår diskresjon er garantert.
Ikke sant, Henry?
-Jævla CIA. -Jeg vet det.
-Her er de. -Skal vi se.
De er perfekte.
Jeg legger dem bort.
Vi har nok bensin til å nå grensen uten å stoppe.
Jo mindre vi stopper, jo bedre.
Slapp av, Carmen.
Vi tar bakveier
og overnatter på et avsidesliggende hotell.
Men vi kan ikke ses sammen.
Hva om de finner ut av det?
Ingen vil finne ut av det.
Hva om de sjekker bagasjerommet?
Det kan de ikke, vi har diplomatpass.
Alt vil gå bra, Carmen.
Kanskje du burde hatt et falskt pass
og flydd fra flyplassen.
Du ser for mange filmer.
Gjør ikke spioner det?
Jeg har alltid hatt diplomatisk dekke.
Jeg er arrangør, ikke agent på et hustak
med pistol og fallskjerm.
Du blir vel ikke deprimert?
Jeg? Hvordan det?
Det ble Guy Burgess.
Flyttet til Moskva og ble alkoholiker.
Moskva vil gjøre hvem som helst til alkoholiker.
Det kan ikke være lett.
Kommunisme er som en religion.
Hvis du drar, må du føle deg tom.
-Takk for oppmuntringen. -Nei, jeg mener det er som tro.
Å miste den i vår alder er tøft.
Jeg mistet den for ti år siden i Angola
da Netos regjering
organiserte en utrenskning og massakrerte 30 000.
Vet du hvor jeg var?
Jeg stod for logistisk støtte.
-Snakk med meg om tro. -Herregud.
Og et år senere i Etiopia,
da regimet myrdet 150 000 mennesker,
ga jeg etterretning og ba gutta våre om å ignorere det.
Det er tøft, det er på trynet.
Ja.
Men du har aldri drept noen.
Jeg hadde en venn der, en slags kjæreste.
-Etiopisk? -Nei, eritreer.
Hun het Saba.
En dag førte de henne vekk
fordi broren var en kontrarevolusjonær.
Hva skjedde?
Hva tror du?
Kunne du ikke gjøre noe?
Selvfølgelig.
Jeg kunne ignorere det.
Vi kommer for sent.
Jeg forstår det ikke.
Hva forstår du ikke?
Hvorfor vi ser på huset i dag.
Hva om kanonfyren ringer?
Han har ikke nummeret mitt.
Mawad sa han finner deg.
Kanskje han dukker opp på treningssenteret mitt i morgen.
Eller her i kveld.
Sara.
Det tar 30 minutter.
Disse tingene kan ikke forhastes.
Kan du bare kle på deg?
Du vekket ham med ropingen din.
Hei, vennen...
Nei, vennen, det går bra.
Vet du hva?
-Du bør dra alene. -Sara.
Det er greit. Kjøp det, så er det gjort.
-Huset er for oss tre. -Nei.
Det er for å håndtere ditt kompleks for å bo med familien.
Eller din medavhengighet.
Faren min er syk, Oskar.
Faren din kan være syk i 20 år.
Vet du hvorfor du ikke forstår?
Fordi du bodde på barnehjem.
Skal du virkelig ta opp min elendige barndom?
Østerrike er den veien.
I nærheten?
Ja, men det er piggtrådgjerder, vakttårn og miner i midten.
Er det alt?
Er du bekymret, Carmen?
Det ordner seg.
Vi krysser i morgen før vaktskiftet.
Da vil vaktene være mer slitne.
Ja. Det er ikke det.
Hva er det, Carmen?
Jeg klarer bare ikke å slutte å tenke
på kjæresten hans.
-Saba? -Ja.
Vet ikke om jeg ville kommet over noe sånt.
Hva mener du?
Jeg vet ikke.
Å ikke hjelpe noen du bryr deg om, er vanskelig.
-Hør her, Carmen... -Hun har rett. Det er sant.
Du må finne deg en ny kjæreste i Amerika.
-Jeg har en allerede. -Jaså?
Hun heter Danae. Hun er cubansk.
Hun venter på oss på hotellet.
Hun vet fortsatt ingenting.
Hun tror vi tilbringer helgen sammen.
-Hva? -Jeg vet hva jeg gjør.
Vi har vært sammen i sju måneder.
Sju måneder og du sier det nå?
Hva snakker du om?
Det går bra.
Vi tilbrakte vår første helg sammen på dette hotellet.
Det er diskret og nær grensen.
Et elskovsrede.
Endelig, kjære!
Jeg har ventet i tre timer.
Ikke overdriv.
Dette er Leo og Carmen, mine spanske venner.
Dette er Danae.
-Hyggelig å møte dere. -I like måte.
Henry har fortalt meg så mye om dere.
Det er en glede.
Danae, ikke sant?
Et vanlig navn på Cuba, fra gresk mytologi.
Moren til Persevs.
-Som drepte Medusa. -Riktig.
Og også et maleri av Rembrandt i Eremitasjen.
Det ble berømt da en gal mann vandaliserte det.
-Husker du det? -Ja.
Jeg henter bagasjen.
-Bli med meg, Danae. -Greit.
-Trenger dere hjelp? -Nei.
Det er en innsjø der bak.
Gå en tur for å strekke bena.
Kjære, jeg er så lykkelig!
Moren til en mann som drepte Medusa
og et vandalisert maleri.
Jeg er pokker ikke fornøyd med dette.
Barna dine er i Praha.
Hvis ting går galt,
kan de sende oss til en gulag i Kasakhstan.
Vi skulle ikke ha kommet, for faen.
Jeg tror det er ham.
Ja.
La oss gå.
Greit.
-Jeg sa du ville kjenne meg igjen. -Jeg forventet en turban.
Herregud, nei.
Balenciaga er mitt idol.
Sara Farad.
-Oskar. -Habib.
Mawad ba meg møte deg offentlig.
-Så de kan se oss. -Ja.
Og så vet hele Marbella
at vi forhandler med en irakisk megler.
Faren min er paranoid.
Spansken din er bra.
Jeg gikk på universitetet i Madrid.
Spansk filologi.
Jeg er i Marbella for Richards auksjoner.
Jaså? Det er mor også.
Jeg vet det. Hun overbød meg på et bord av Servranckx.
Men jeg tok hevn med et Basquiat.
Onkel håndterer militærlogistikk.
For Saddam er vi som familie.
Så ingen problemer. Jeg kan levere kanonene i morgen.
Men du må overbevise angolanerne.
De kjøper ikke våpen uten grønt lys fra Cuba.
Akkurat.
Vi må snakke med militærdelegasjonen i Luanda.
Vi har direktekontakt med oberst Patricio.
Hvor lang tid vil det ta?
Så lenge faren min trenger.
Og vi må være diskrete.
Selvfølgelig, alltid.
Enda mer nå.
Faren hennes kan ikke mistenke Mawads involvering.
Ikke bekymre deg. Han sa det.
Men jeg kan ikke vente lenge.
Hva med tre måneder?
Så vi kan ta det med ro.
Hva med å ta med Victor Servranckx-bordet i avtalen?
Nei.
Nei, jeg er industriingeniør.
Jeg kom for å holde et kurs om sosialistisk virksomhet.
-Sosialistisk virksomhet? -Ja.
Vi jobber med planøkonomier.
Alle med en femårsplan.
Ingenting er som galskapen på markedene og børsen.
-Og du liker Tsjekkoslovakia? -Elsker det.
Vintrene er litt harde,
for å være ærlig, men du blir vant til det.
Og bra er det, for jeg har ett år igjen.
Har du ikke barn?
Nei.
Men jeg har nieser, Odalys og Dreidi.
-Vil du reise tilbake til Cuba? -Ja, selvfølgelig.
Faren min vil det veldig.
Han venter på ferien min så han kan drepe en gris, ta ut øl
og rom og holde en stor fest.
-Høres bra ut. -En sammensveiset familie.
Ja, vi er veldig nære.
Så flaut!
Beklager, etter tre øl klarer jeg ikke å holde munn.
Carmen, jeg må si
at du er en vakker kvinne.
Du har god smak.
-Takk. -Vestlig eleganse.
Måten du sminker deg på.
-Jeg bruker knapt noe. -Akkurat.
Det er veldig subtilt. Jeg vet ikke, det er stilig.
Sjalet, øredobbene...
-Slutt. -Og klokken!
Den klokken koster 14 000 dollar.
Hva? Herregud!
Med all verdens sult.
Det er kapitalisme.
Klokken er for barna mine i tilfelle de noen gang trenger det.
Jeg skjønner.
Jeg går på do et øyeblikk.
Jeg blir med deg.
Når skal du fortelle det?
Jeg tar henne med til innsjøen.
Prøv å hindre henne i å drikke mer.
Hallo?
Hei. Hvordan går det?
Og med deg?
Bra. Vi er ved en nydelig innsjø.
Nær den østerrikske grensen.
Vi blir her noen dager.
Dere skulle vært her.
Dere burde invitert oss.
Vi er så glad i dere.
Er det noe galt?
Nei, ingenting. Vi savner dere bare.
Ta vare på Tanya, ok?
Du høres ut som du skal til verdens ende.
Ikke i det hele tatt. Alt er bra. Virkelig.
-Er du sikker? -Ja, kjære.
Jeg må gå. Vi skal gå en tur.
Mamma. Ma...
Nå?
Det ser ille ut.
Ikke vær paranoid, Hugo.
Faen, Tanya, jeg er ikke paranoid.
De pønsker på noe.
Eller så var det en advarsel.
En advarsel om hva?
Hvordan skal jeg vite det?
Men noe skjer i Wien.
Hva?
-Hva? -De har utelatt deg igjen.
Hva snakker du om?
Uansett hva som skjer, vet Sara og Oskar om det.
De tok oss med hit som et dekke.
Jeg er ikke her som et dekke.
-Ikke? -Nei.
Så hvorfor forlot de deg her med meg?
-Vil du virkelig vite det? -Ja.
Så du ikke knuller den første fyren du møter
og havner på et horehus i Istanbul.
Derfor.
Så du er livvakten min, er det slik?
-Mer som barnevakten din. -Akkurat.
Jeg er ikke problemet.
Problemet er at uansett hva du gjør,
går det utover pappa.
Dra til helvete.
Jeg skal være her i et år.
Jeg trenger ingen barnevakt.
De tok ikke med seg deg fordi de ikke stoler på deg.
Tar jeg feil?
Jeg tror de pønsker på noe med Henry.
Bare hold kjeft.
Sangtimene mine var perfekte for dem,
men hva kunne de gjøre med Hugo?
La ham være i Marbella så han roter det til?
Nei, det er bedre å ta ham med
og få ham til å passe på søsteren, noe han vil elske,
og tilbringe tid i Praha fordi det ikke er kokain der.
Hold kjeft!
Hugo.
Hvor skal du?
Du er ikke engang kjent her!
Kjæresten din?
Søsteren min.
Hvor er du fra?
Spania.
Jeg er naboen din.
Jeg låste meg ute.
Leit å høre.
Kanoner er avgjørende i strid.
Jeg liker å være med på avgjørelsen.
Kona di er farlig.
Du aner ikke.
Det er sant, vi er unge.
Vi kan ikke følge samme modell som Mawad og pappa.
Vi har rett til å være kreative og ikke sette grenser
basert på ideologi.
Du vil ha makt.
Det vil du også.
Eller vil du ha penger til å kjøpe bord og glede din onkel?
Når du lander avtalen med Cuba,
-kom til Irak. -Irak?
Jeg skal ta deg med på moro.
Vi signerer kanonavtalen
og utforsker våre egne ting.
Vi vil nok komme godt overens.
Det er jeg sikker på.
Fortsatt her?
Venter på romkameraten min.
Vil du ha litt?
Vodka?
Absint.
Ja.
Herregud!
Hvor har du lært dette?
I Marbella.
Hugo, forresten.
Marek.
Det gikk vel bra?
Fantastisk.
Han er på ditt område.
Du sjarmerte ham, og nå spiser han ut av hånden din.
Du er sjalu.
Sjalu?
Onkelen hans er logistikksjef for en hær.
Vet du hva det betyr?
At Habib er her for å selge oss fem kanoner,
ikke å starte en virksomhet sammen.
Hva om vi gjorde det?
Jeg skal skifte.
Nei, ikke gå.
Jeg flyttet avtalen om å se huset til i morgen.
Ikke sant?
Er du fortsatt oppsatt på det?
-Hva er det? -Hun dro.
-Hva? -Danae dro.
Hva mener du med "hun dro"?
Jeg syntes jeg hørte døren, men jeg sov.
Den er nesten 06.00. Bussen kommer først 08.00.
Jeg tror hun dro til fots.
-Dro hvor da? -Jeg vet ikke. Hun bor i Český.
Herregud.
-Hva om hun dro til politiet? -Hun ville ikke gjort det.
-Det vet du ikke! -Ro deg ned.
Jeg vil ikke roe meg ned!
Jeg sa at hun ville bli et problem.
Det tar to og en halv time å gå til Černá.
Er det ingen annen vei?
Til Světlík, men ingen tar den.
Hun tar alltid bussen denne veien.
Hva om hun er borte?
Henry, hva skjer da?
Vi er en time fra Østerrike.
Vi ringer barna dine
og får dem til å ta et fly til et sted.
Hva om vi ikke har nok tid?
-Danae går ikke til politiet. -Jeg bryr meg ikke.
Jeg vil snakke med barna nå.
Ingen grunn til panikk.
Jeg får panikk hvis jeg vil få panikk.
Vi planla dette i flere måneder, og du nevnte ingen kjæreste.
Så la oss finne en telefon,
krysse grensen og fullføre dette.
Er det henne?
-Ja, det er det. -Ja!
Stopp!
Danae, vent!
Danae!
-Danae, kom tilbake! -Danae, vent!
Hvordan kan du gjøre dette?
-Hva med det du gjør? -Hør her...
La oss alle roe oss ned, ok?
Han ber meg gi opp alt.
Landet mitt, familien, alt!
Hva skal du gjøre?
Anmelde oss?
Nei.
Dette kompliserer ting for alle. Prøv å forstå.
Jeg ba ikke om å dra noe sted, for faen!
Jeg skal ikke si et ord.
Jeg sverger.
-Løfter løser ikke dette. -Dere.
La meg snakke med henne alene.
Gå og vent i bilen.
Vi får 4,5 millioner dollar i provisjon.
Om Habib-greia fungerer,
gjør vi slike avtaler minst én gang i året.
Når bestemte du deg?
Når bestemte du deg for at jeg var fyren du trengte?
Hva snakker du om?
Vet du hvorfor jeg vil ha det huset?
Fordi jeg for første gang
vil ha noe som er mitt, ikke bare en av planene dine.
Hva faen er det du snakker om?
Jeg så det tydelig med Habib.
Du får folk til å gjøre det du vil.
Som om du aldri har brukt meg før.
Som med napalm-greia.
-Det er annerledes. -Annerledes?
Jeg så et problem og løste det.
Dine beslutninger er langsiktige.
Strategiske.
Slike som ødelegger for folk.
Jeg ødela virkelig for deg.
Du tjente 60 000 pesetas i måneden på et treningsstudio.
Nå skal du få en provisjon på 5 millioner dollar.
Fordi det er din plan! Alltid din plan!
Vi bestemte sammen at det var best for familien.
Du bestemte!
Vil du at jeg skal beklage for å ha ideer?
-Jeg vil at du lytter! -Det gjør jeg.
Selvfølgelig gjør jeg det.
Men om du sier noe dumt, forteller jeg deg det.
-Er det dumt å være selvstendig? -Risikabelt.
Det kan gå galt.
Pappa har blitt blakk før.
-La oss være blakke om vi må. -Jeg vil ikke det.
Hvorfor?
De tilgir ham for å miste en båt i Atlanterhavet
eller å selge for å dekke utgifter,
men de vil ikke tilgi meg.
Jeg er bare datteren.
Jeg spør deg for siste gang.
Vil du bli med for å se på huset?
Jeg skal jobbe ræva av meg for at denne avtalen skal lykkes.
Og det gjør den.
Og vi tjener fem millioner.
Og så ti, min kjære.
Og 20 og 30.
Og da vil vi få huset vi fortjener.
Huset jeg fortjener, er det jeg skal se på.
Da beklager jeg virkelig.
Jeg kan gi henne litt sovemedisin.
Hun vil våkne når vi er på den andre siden.
Det er for risikabelt.
Vi gjør hva du enn sier.
Hva som helst?
Det er opp til deg.
Hva om jeg blir syk?
Hva gjør jeg da?
I et kapitalistisk land må du betale for alt.
Det er dyrt!
Det kan jeg bare ikke.
Jeg er lei for det.
Denne vil hjelpe deg.
-Nei. -Ta den.
Jeg kan ikke.
-Selvfølgelig. -Nei.
Jo. Ta den.
Den vil hjelpe deg.
-Nei... -Hør her.
La meg fortelle en historie.
La oss hente bagasjen
-og krysse grensen. -Nå?
Liker du den?
Hva betyr det?
"Slutten".
Slutten på hva?
Alt er gammelt,
forfallent, arkaisk.
Dette er vår tid, ikke sant?
PRESIDENTER BØR BYTTES UT OFTE AV SAMME GRUNN SOM VI SKIFTER BLEIER
Pass.
Vær så god.
Vognkort.
-Papirene. -Papirene.
Spurte hun om å få den?
Hva?
Klokken.
Nei.
Jeg tilbød henne den.
Og jeg fortalte henne hva Henry gjorde mot sin etiopiske kjæreste.
Det er greit.
VERDENS ARBEIDERE, FOREN DERE
Hvordan var ferien?
Herlig!
-Vi elsker Tsjekkoslovakia. -Ja.
Vakre kvinner.
Kjekke menn også.
Takk.
TIL SALGS
Han ga oss identitetene til 48 av våre agenter
-som jobber for cubanerne. -Dæven.
De ga oss falsk informasjon i 20 år.
Og han ga oss navn
på agentene deres i New York, Paris, Roma, London,
Chile, Ecuador...
Men han lot oss vente i 72 timer så Cuba rakk å evakuere dem.
Så han er en gentleman.
En massakre for Havanna.
Hvis du vil, anbefaler jeg at du får
-CIAs utmerkelsesmedalje. -Nei.
De tingene spiller ingen rolle. Jeg fikk det jeg ba deg om.
Det har vi ingen problemer med.
Er du sikker?
Du har grønt lys for Mawad.
Ingen forpliktelser?
Jeg tok med en gave til deg.
GRADERT
Dæven, Gina.
Takk skal du ha.
Du kan ødelegge livet hans med det.
Bare ikke bli direkte involvert.
Aldri livet.
Takk.
Tekst: Nina Bjørnås
Kreativ leder Stine Ellingsen