Ty jsi přežila?
-Jeden rok na Islandu za trest. -Chybělo ti teplo.
Chybělo mi jakýkoli místo, kde pizza nestojí 15 dolarů.
Sama sis vybrala.
Mohlas dostat povýšení a medaili nebo hezkej důchod v Marbelle.
Vážně?
Byli bychom sousedi.
Jo, vzpomínám si na Henryho.
Jednou jsme na sebe narazili v Panamě.
Ten pitomec nám způsobil spoustu problémů.
Je to špičkovej agent. Chce ho celej svět.
MI6, Mossad,
-francouzská DGSE, všichni. -Dost reklamy. Co chce?
Chce garantovaný přechod do USA za 72 hodin,
federální ochranu
a celoživotní plat odpovídající jeho postavení.
Pokud chceš, abych ho dostala z Československa,
odpověď je ne.
Ven ho dostanu já.
Ty?
Jen mi sežeň v Praze sedan s rakouskou poznávačkou.
Uvědomuješ si, co říkáš?
Henry je šéf rozvědky.
Pečlivě ho sledujou.
Nemůže přejít hranici, ať bude mít jakejkoliv pas.
Nepoužije pas.
-Ty ses zbláznil. -Ne, Gino, ne.
Vím úplně přesně, proč to dělám.
Dám ti Henryho
výměnou za Mawada.
-Cože? -Mawad je pod tvojí ochranou.
Potřebuju od tebe dostat zelenou.
-Zelenou k čemu? -Co myslíš?
Dám ti nejlepšího kubánského rozvědčíka v Evropě.
Tví šéfové to budou slavit šampaňským a kaviárem.
A změní ti to život.
Tomu nevěřím.
Jen mi v Praze sežeň to auto. Uvidíš.
Pokud to nevyjde, tebe se to nedotkne.
Když to vyjde, Mawad je v prdeli.
Přísahám, že neblafuju.
Ještě kouříš doutníky?
Proč?
V Praze v Myslíkově je obchod s kubánskýma doutníkama.
Když to ve Vídni půjde dobře, musíme to oslavit.
Moc se nenaparuj.
Co chceš? Cohiba Lanceros?
To je pro alfa samce, Leo.
Dámy kouří Panetelas,
ty tenké.
A Montecristos.
FARADOVI
V listopadu 1987
se komunismus stále zdál pevný.
Sověti slavili 70. výročí
své revoluce přehlídkou síly.
Ale jen naoko. Ve skutečném světě
utrpěli ponižující porážku v Afghánistánu.
Contras v Nikaragui stále posilovali
a blížili se k vyjednávání s vládou.
V Africe se Angolané, Kubánci a Jihoafričané
připravovali na bitvu u Cuito Cuanavale,
poslední ve studené válce.
To všechno jsem se dozvěděl až později,
protože zatímco se překreslovala mapa světa,
moje geopolitika se omezovala na domácí práce,
výchovu dítěte
a hledání nového domu, abychom se mohli osamostatnit.
POSLEDNÍ DOMY NA PRODEJ V COTO DE MIRALLES
Tenhle, podívej.
Má přes 300 metrů čtverečních, dvě patra a půdu.
Není tam bazén.
Ten se dá dodělat.
Za terasou je zahrada.
Není tam okolo moc domů?
Tak normální lidi bydlí, tati.
Tak jo.
Jsem připravenej.
Půjdeme? Máme všechno?
-Ano. -Vezmi mi kufr.
Hned jsem venku.
Mami, je pravda, že v Praze nemají šampóny ani gely?
Ne, ale jsou ruské, takže divně voní.
Aha, skvělý. Tak jo.
Vezmi si jich na pár měsíců a já ti pak pošlu další.
No tak, jdeme.
Ten dům se mi nezdá, ale jestli se vám dvěma líbí...
Odpoledne se na něj jdeme podívat.
Kam ten spěch?
Je to výhodná koupě, Leo.
Nebydlet tady je výhodná koupě?
Nech toho, Carmen. Oni vědí, co dělají.
Ahoj, krasavče. Ahoj.
Přijdu se rozloučit.
Počkej, pomůžu ti, Leo.
Děkuju.
S děckem bude spousta práce.
Proč nepočkáte, dokud nepůjde do školy?
Pojď, Carmen.
Táta je naštvaný, ale nepřizná to. Copak to nepoznáš?
Co nepoznám?
Jediné, co mu v poslední době dělá radost, je jeho vnuk.
To ho uzdravilo a vy se stěhujete pryč.
Mami, nejedeme do Tibetu.
Přemýšlej o tom. Dobře? Aspoň o tom přemýšlej.
Brzy na shledanou.
Ahoj, zlato. Brzy na viděnou.
Saro, zavolám ti.
Šťastnou cestu.
Tvoje sestra bude v Praze nadšená.
Neměli bychom počkat?
Na co?
S tím domem.
Saro, je to jen 15 minut autem.
A měli jsme dohodu.
Jakou dohodu?
Pomůžu vám s Mawadem a osamostatníme se.
Já jsem svoji část splnil.
PRAHA
-Podívejte, to je opera. -Je nádherná.
-Líbí se ti, Carmen? -Jo.
Co?
Mají skvělý párky. Jsou fakt výborný.
Podívejte na to.
-Na co? Na párky? -Ne.
To je ono?
Není tu výtah,
ale je to skvělý byt.
Celý patro je naše?
Jste v Praze, ne v Paříži.
Vezměte si nahoru svoje kufry, ne naše.
Vy tady nebudete bydlet?
-Pojď. -Jdeme.
Bude se vám tady líbit.
Sto třicet metrů čtverečních,
prostorná kuchyň, dvě ložnice
a kousek od Hradu.
Tahle oblast je symbolem Prahy.
Donedávna tu byly vinice a louky.
A podívejte se na to teď.
Sakra, to je ale výhled.
Můžu zůstat tady.
V téhle ulici zabili Heydricha.
-Kdo je Heydrich? -Řezník z Prahy.
Nacista, který měl být Hitlerovým nástupcem.
Koupelna je tamhle a záchod hned vedle.
-Jsou oddělené? -To se tady dělá.
-A bidet tam není? -Ne.
Sakra, vážně?
Tady skládal Mozart dřív, než si lidi ve Španělsku začali mýt zadky.
Takže kritizovat můžeme jen ruskej šampon.
Tahle země má svoje chyby,
ale zaměřte se na to důležitý. Ty, Tanyo, na zpívání
a ty, Hugo, abys zapomněl na Marbellu.
Až se vrátíš do Španělska, budeš chytřejší a kultivovanější.
Ne, dospělejší,
což teď rodina potřebuje.
Jak si rozdělíme pokoje?
Jsou tu jen dva.
Celé je to vaše.
Cože?
Ale co až se vrátíte z Bratislavy?
My se nevrátíme.
Jedeme do Vídně a pak do Madridu.
Do Vídně?
Jo, do Vídně.
Henry nás přesvědčil.
Vídeň je elegantnější.
Pomoz Tanye se zabydlet.
Tentokrát od tebe nic jinýho nechci.
Tady jsou klíče.
Bavte se, než se vrátím z Německa.
Cože? Všichni někam jedou?
Už vás dvou máme plný zuby.
Dávej na sebe pozor, zlato. Dobře?
Dobře.
A ty, chlapče.
-Dobře. -Obejmi mě.
Necháváte nás samotný.
Dělo G5 je jihoafrická zbraň,
kterou používají jen tři armády.
Jihoafrická, íránská a irácká.
A teď...
Angola jich chce koupit pět od Íránu.
Každé má cenu 12 milionů.
Takže mluvíme o obchodu v hodnotě 60.
Šedesát milionů za pět děl?
G5 jsou úžasný.
A Angola je potřebuje pro bitvu na jihu.
Velkou bitvu.
Už mám kontakty v Iráku a můžu ty G5 sehnat
za 50 milionů.
Báječná sleva.
Provizi si můžeme rozdělit 50 na 50.
Kolik by to bylo?
Kolem devíti milionů.
Chceš, aby Angola koupila děla od Iráku, ne Íránu.
A potřebuješ Leo Farada, aby je přesvědčil.
A samozřejmě
nesmí mít podezření, že je to tvůj obchod.
Já neexistuju.
Řekni mu, žes to objevil sám.
Obchod s děly za 50 milionů dolarů?
Máš prostě štěstí.
Dneska nebo zítra
náhodou potkáš iráckého zprostředkovatele.
Jmenuje se Habib Kaezm.
Jak se s ním spojím?
On si tě najde.
Skvělý.
Není to auto moc nápadný?
Vůbec ne. S rakouskou poznávačkou vypadáme jako turisti.
Naše diskrétnost je zaručená.
Že jo, Henry?
-Zasraná CIA. -To mi povídej.
-Tady jsou. -Tak se podíváme.
Jsou dokonalý.
Schovám je.
Máme dost benzínu, abychom dojeli na hranice bez zastávky.
Čím míň budeme zastavovat, tím líp.
Klid, Carmen.
Pojedeme vedlejšíma silnicema
a přespíme v nějakým odlehlým motelu.
Ale nesmí nás vidět pohromadě.
Co když to zjistí Kubánci?
Nikdo to nezjistí.
Co když se na hranicích podívají do kufru?
To nemůžou, máme diplomatický pasy.
Všechno půjde dobře, Carmen.
Možná sis měl pořídit falešnej pas
a odletět z letiště.
Moc se koukáš na filmy.
Copak to tak špióni nedělají?
Vždycky jsem pracoval s diplomatickým krytím.
Jsem organizátor, ne agent na střeše
s pistolí a padákem.
Nebudeš mít depresi, že ne?
Já? Proč?
Guy Burgess měl.
Zběhl do Moskvy a stal se z něj alkoholik.
V Moskvě se stane alkoholik z každýho.
No, jednoduchý to asi nebude.
Komunismus je jako náboženství.
Když odejdeš, určitě budeš cítit prázdnotu.
-Díky za povzbuzení. -Ne, chci říct, že je to jako víra.
Ztratit ji v našem věku je těžký.
Carmen, já ji ztratil před 10 lety v Angole,
když vláda Agostinha Neta
zorganizovala čistku a zmasakrovala 30 000 lidí.
-Víš, kde jsem byl? -Ne.
Poskytoval jsem logistickou podporu.
-Takže mi neříkej nic o víře. -Pane Bože.
A o rok později v Etiopii,
když režim zavraždil 150 000 lidí,
jsem poskytoval zpravodajský informace a říkal našim, ať se koukají jinam.
Není to jednoduchý, je to na hovno.
Jo.
Ale nikdy jsi nikoho nezabil.
Měl jsem tam kamarádku, něco jako holku.
-Etiopanku? -Ne, Eritrejku.
Jmenovala se Saba.
Jednoho dne ji odvedli,
protože její bratr byl kontrarevolucionář.
Co se stalo?
Co myslíš?
Nemohl jsi nic dělat?
Jasně že jsem mohl.
Dívat se jinam.
Přijdeme pozdě.
Upřímně řečeno, já to nechápu.
Co nechápeš?
Proč se na dům jdeme podívat dneska.
Co když zavolá ten chlap s děly?
Nemá moje číslo.
Mawad říkal, že si tě najde.
Možná se ukáže zítra v tělocvičně.
Nebo dneska večer tady.
Saro.
Zabere to 30 minut.
Tyhle věci se nesmí uspěchat.
Oblékneš se už?
Teď jsi ho tím křikem probudil.
No tak. Zlatíčko.
Ne, lásko, to nic.
Víš co?
-Měl bys tam jít sám. -Saro.
To je v pohodě. Prostě to kup a je to hotový.
-Ten dům je pro nás tři. -Ne.
Je kvůli tomu, aby sis vyřešil komplex ze soužití s mojí rodinou.
Nebo tě zbavil závislosti.
Táta je nemocnej, Oskare.
Zlato, táta může bejt nemocnej ještě 20 let.
Víš, proč to nechápeš?
Protože jsi vyrůstal v sirotčinci.
Vážně hodláš vytahovat moje posraný dětství?
Rakousko je tudy.
Je blízko?
Jo, ale jsou tam ploty s ostnatým drátem, strážní věže a uprostřed miny.
To je všechno?
Máš obavy, Carmen?
Všechno bude dobrý.
Přejdeme zítra před výměnou směn.
Stráže budou unavenější.
Jasně. O to nejde.
Tak o co jde, Carmen?
Pořád musím myslet...
na tu jeho holku.
-Sabu? -Jo.
Nevím, jestli bych něco takovýho zvládla.
Jak to myslíš?
Já nevím.
Nepomoct někomu, na kom ti záleží, to je drsný.
-Hele, Carmen... -Má pravdu. Je to tak.
Musíš si v Americe najít novou holku.
-Už jednu mám? -Fakt?
Jmenuje se Danae. Je to Kubánka.
Čeká na nás v hotelu.
Pořád ještě nic neví.
Myslí si, že spolu jedeme na víkend.
-Cože? -Já vím, co dělám.
Jsme spolu sedm měsíců.
Sedm měsíců a ty nám to říkáš až teď?
O čem to mluvíš?
Všechno bude v pohodě.
V tomhle hotelu jsme s Danae strávili svůj první víkend.
Je diskrétní a blízko hranic.
Hnízdečko lásky.
Konečně, kotě!
Čekám tu už tři hodiny.
Nepřeháněj.
Tohle jsou Leo a Carmen, mí přátelé ze Španělska.
Tohle je Danae.
-Ráda vás poznávám. -Nápodobně.
Henry mi o vás hodně vyprávěl.
Těší nás.
Danae, že?
Na Kubě je to běžné jméno, je z řecké mytologie.
Matka Persea.
-Který zabil Medúsu. -Přesně.
A také Rembrandtův obraz v Ermitáži.
Stal se slavným, když ho nějaký blázen rozřezal.
-Pamatujete? -Jo.
Dojdu pro tašky.
-Půjdeš se mnou? -Jasně.
-Chceš pomoct? -Ne.
Tam vzadu je jezero.
Běžte se projít a protáhnout si nohy.
Miláčku!
Matka muže, který zabil Medúsu,
a rozřezaný obraz.
Tohle se mi teda vůbec nelíbí.
Tvoje děti jsou v Praze.
Jestli se něco pokazí,
můžou nás poslat do gulagu v Kazachstánu.
Neměli jsme sem jezdit, sakra.
To je asi on.
Jo.
Jdeme.
Tak jo.
-Já říkal, že mě hned poznáte. -Čekala jsem turban.
Panebože, ne.
Mým idolem je Balenciaga.
Sara Faradová.
-Oskar. -Habib.
Mawad chtěl, abychom se sešli na veřejnosti.
-Aby nás viděli. -Jo.
A celá Marbella bude vědět,
že jednáme s iráckým zprostředkovatelem.
Táta je paranoidní.
Máš výbornou španělštinu.
Protože jsem studoval na univerzitě v Madridu.
Španělskou filologii.
A do Marbelly jezdím na aukce konzula Richarda.
Vážně? Moje máma taky.
Já vím. Jednou mi vyfoukla stůl od Victora Servranckxe.
Ale nebojte, pomstil jsem se s Basquiatem.
Můj strýc dělá vojenskou logistiku.
Se Saddámem jsme skoro rodina.
Z téhle strany není problém. Můžu ty děla dodat zítra.
Ale musíte přesvědčit Angolany.
Ty zbraně nekoupí, dokud nedostanou z Kuby zelenou.
Přesně.
Musíme si promluvit s vojenskou misí v Luandě.
Máme přímý kontakt s plukovníkem Patriciem.
Jak dlouho to bude trvat?
Jak bude potřebovat můj otec.
A musíme být diskrétní.
Jistě, jako vždycky.
Tentokrát ještě víc.
Její otec nesmí mít podezření, že je v tom Mawad.
Nebojte se. Už mi to říkal.
Ale nemůžu čekat moc dlouho.
Co třeba tři měsíce?
Abychom nemuseli spěchat.
Co k tomu přihodit stůl od Victora Servranckxe?
Ne.
Ne, jsem průmyslová inženýrka.
Přijela jsem na tři roky na kurz o socialistickém podnikání.
-Socialistickém podnikání? -Jo.
Pracujeme s plánovanou ekonomikou.
Všechno je na pětiletky.
Nic takového jako šílenství trhů a burz cenných papírů.
-A líbí se ti v Československu? -Miluju to tady.
Zimy jsou trochu drsný,
abych byla upřímná, ale na to si člověk zvykne.
Což je skvělý, protože mi zbývá ještě jeden rok.
A děti nemáš?
Ne.
Ale mám neteře, Odalys a Dreidi.
-Chceš se vrátit na Kubu? -Ano, samozřejmě.
Táta to moc chce.
Čeká na moje prázdniny, aby mohl zabít prase, vyvalit sudy piva
a rumu a uspořádat velkou oslavu.
-To zní skvěle. -Jedna velká rodina.
Jo, jsme si hodně blízcí.
To je trapný!
Omlouvám se, ale po třech pivech pořád mluvím.
Carmen, musím ti říct,
že jsi moc krásná žena.
Máš skvělej vkus.
-Děkuju. -Západní elegance.
To, jak se líčíš.
-Skoro se nelíčím. -Přesně.
Je to velmi jemný. Já nevím, na úrovni.
Šátek, náušnice...
-Ale, nech toho. -A hodinky!
Ty hodinky stojí 14 000 dolarů.
Cože? Můj ty Bože!
A na světě je tolik hladu.
To je kapitalismus.
No, ty hodinky jsou pro mé děti, kdyby je někdy potřebovaly.
Jasně.
Na chvilku si odskočím.
Půjdu s tebou.
Kdy jí to chceš říct?
Vezmu ji na procházku k jezeru.
Snaž se, ať už nepije.
Ano?
Ahoj. Jak se máš?
A vy?
Dobře. Jsme u krásného jezera.
Blízko hranic s Rakouskem.
Pár dní tady zůstaneme.
Kéž bys tu byl s náma.
Měli jste nás pozvat.
Máme vás moc rádi.
Děje se něco?
Ne, nic. Jen nám chybíte.
Postarej se o Tanyu, jo?
Mluvíš, jako byste jeli na konec světa.
Vůbec ne. Všecko je v pořádku. Vážně.
-Jseš si jistá? -Ano, zlato.
Musím jít. Jdeme ještě na procházku.
Hele, mami. Mami...
Tak co?
Vypadá to špatně.
Nebuď paranoidní, Hugo.
Sakra, Tanyo, já nejsem paranoidní.
Něco chystají.
Nebo to bylo varování.
Varování před čím?
Jak to mám sakra vědět?
Ale ve Vídni se něco stane.
Co?
-Co? -Zase tě vynechali.
O čem to mluvíš?
Ať se děje cokoliv, Sara a Oskar o tom vědí.
Přivezli nás sem jako zástěrku.
Já tu nejsem jako zástěrka, holka.
-Nejsi? -Ne.
Tak proč tě tady se mnou nechali?
-Vážně to chceš vědět? -Jo.
Abys neošukala prvního kluka, kterej půjde okolo,
a neskončila v bordelu v Istanbulu.
Proto.
Takže ty jsi můj osobní strážce, že jo?
-Spíš něco jako chůva. -Jasně.
Hele, Hugo, já nejsem ten problém.
Problém je v tom, že ať uděláš cokoliv,
táta je pak v prdeli.
Běž se vycpat.
Já tady budu rok.
Nepotřebuju podělanou chůvu.
Nevzali tě s sebou, protože ti nevěří.
Nebo ne?
Určitě s Henrym něco chystají.
Drž hubu, Tanyo.
Moje hodiny zpěvu se jim skvěle hodily
a co měli udělat s Hugem?
Nechat ho v Marbelle, aby zas něco podělal?
Ne. Ne, bude lepší vzít ho s sebou
a nechat ho hlídat sestřičku, kterou má rád,
a stráví nějaký čas v Praze, kde není žádnej kokain.
Do prdele, drž hubu!
Hugo.
Kam jdeš?
Vždyť to tady vůbec neznáš!
Tvoje přítelkyně?
Sestra.
Odkud jsi?
Ze Španělska.
Jsem váš soused.
Zabouchl jsem si.
To je mi líto.
Děla jsou v bitvě rozhodující.
Vzrušuje mě, že se na tom podílím.
Tvoje žena je nebezpečná.
Ani nevíš jak.
Je to pravda, jsme mladý.
Nemůžeme se řídit stejným modelem jako Mawad a můj táta.
Máme právo být kreativní a nestanovovat hranice
založený na ideologii.
Ty chceš moc.
Stejně jako ty.
Nebo chceš jenom peníze. aby sis kupoval stoly a potěšil strejdu?
Hele, až uzavřete obchod s Kubou,
-přijeďte do Iráku. -Do Iráku?
Ukážu vám pořádnou zábavu.
Uzavřeme smlouvu na děla
a budeme si dělat svoje věci.
Myslím, že spolu budeme dobře vycházet.
Určitě.
Pořád tady jsi?
Čekám na spolubydlícího.
Chceš napít?
Vodka?
Absint.
Jo.
No do prdele!
Kde ses to naučil?
V Marbelle.
Mimochodem, já jsem Hugo.
Já jsem Marek.
To šlo dobře, ne?
Skvěle.
Máš ho na svý straně.
Okouzlila jsi ho a teď ti zobe z ruky.
Ty žárlíš.
Žárlím?
Jeho strejda je šéf armádní logistiky.
Víš, co to znamená?
Znamená to, že Habib tu je, aby nám prodal pět děl,
ne abychom spolu začali podnikat.
Ale co kdybychom začali?
Jdu se převléknout.
Ne, nechoď.
Posunul jsem tu prohlídku domu na zítra.
Pamatuješ?
Pořád se toho ještě držíš?
-Co se děje? -Ona odešla.
-Cože? -Danae odešla.
Jak to myslíš, „odešla“?
Myslel jsem, že slyším dveře, ale spal jsem.
Je skoro šest ráno. Autobus jede až v osm.
Určitě šla pěšky.
-Kam šla? -Já nevím. Bydlí v Krumlově.
Panebože.
-Co když šla na policii? -To by neudělala.
-To nevíš! -Uklidni se, Carmen.
Já se nechci uklidnit!
Říkala jsem ti, že s ní budou problémy.
Do Černé je to pěšky dvě a půl hodiny.
A není tam jiná cesta?
Přes Světlík, ale tam se nechodí.
Vždycky jezdí autobusem tudy.
Co když ji nenajdeme?
Henry, co bude pak?
Jsme hodinu od Rakouska.
Zavoláme vašim dětem,
ať někam odletí.
Co když nebude dost času?
-Danae nás nepráskne. -Hele, to je mi jedno, jestli nás práskne.
Chci hned mluvit s dětma.
Není důvod k panice.
Když chci panikařit, tak budu panikařit.
Plánovali jsme to měsíce a nikdy jsi o žádný přítelkyni nemluvil.
Takže najdeme telefon,
překročíme hranice a skončíme to.
Není to ona?
-Jo, to je ona. -Jo!
Zastav!
Danae, počkej!
Danae!
-Danae, vrať se! -Danae, počkej!
Jak mi tohle můžeš dělat?
-A co ty mně? -Hele...
Pojďme se všichni uklidnit, ano?
On chce, abych se všeho vzdala.
Svojí země, rodiny, všeho!
No a co chceš udělat?
Nahlásit nás?
Ne.
Je to komplikace pro všechny. Pochop to prosím.
Já jsem se neprosila, abych někam šla, sakra!
Neřeknu ani slovo.
Přísahám.
-Sliby to neřeší. -Hej.
Nechte mě s ní promluvit o samotě.
Počkejte v autě.
Na provizi vyděláme 4,5 milionu dolarů.
Pokud to s Habibem vyjde,
budeme takový obchody dělat nejmíň jednou ročně.
Kdy ses rozhodla, Saro?
Kdy ses rozhodla, že jsem ten, koho v životě potřebuješ?
O čem to mluvíš?
Víš, proč chci ten dům?
Protože poprvé v životě
budu mít něco, co je opravdu moje, ne jen jeden z tvých plánů.
O čem to sakra mluvíš?
Jasně jsem to viděl u Habiba.
Nutíš lidi dělat přesně to, co chceš.
Jasně, jako bys ty mě nikdy nevyužil.
Jako s tím napalmem.
-To je něco jinýho. -Jinýho?
Viděl jsem problém a vyřešil jsem ho.
Tvoje rozhodnutí jsou dlouhodobý.
Strategický.
Takový, který lidi fakt vojebou.
Jo, fakt jsem tě vojebala.
Potkala jsem tě v tělocvičně, kdes vydělával 60 000 peset měsíčně.
Teď vyděláš na provizi 5 milionů dolarů.
Protože to je tvůj plán! Vždycky je to tvůj plán!
Rozhodli jsme se spolu, protože je to nejlepší pro rodinu.
Tys ses rozhodla!
Chceš, abych se omlouvala, že mám nápady?
-Chci, abys naslouchala, sakra! -Naslouchám.
Já naslouchám, Oskare, samozřejmě.
Ale když řekneš něco hloupýho, tak ti to řeknu.
-Takže být samostatný je hloupý? -Je to riskantní.
Může to špatně dopadnout.
Táta dvakrát zkrachoval.
-Tak zkrachujeme, když budeme muset. -Já nemůžu.
Proč?
Tátovi odpustí, že ztratí loď v Atlantiku
nebo že prodává, aby pokryl náklady,
ale mně neodpustí.
Protože já jsem jen jeho dcera.
Zeptám se tě naposledy.
Chceš jít se mnou podívat se na ten dům?
Makám jako blázen, aby tenhle obchod vyšel.
A on vyjde.
A my vyděláme pět milionů.
A pak 10, lásko.
A 20 a 30.
Pak si pořídíme dům, kterej si zasloužíme.
Já si zasloužím ten, na kterej se jdu podívat.
Pak je mi líto, Oskare.
Můžu jí dát prášky na spaní.
Probudí se, až budeme na druhý straně.
To je moc riskantní.
Uděláme, cokoli řekneš.
Cokoli?
Je to na tobě.
Co když budu nemocná?
Co pak budu dělat?
V kapitalistický zemi musíš za všechno platit.
Je to moc drahý!
Na to nejsem zvyklá. Prostě nemůžu.
Je mi to moc líto.
Tohle ti pomůže.
-Ne. -Vezmi si to.
Nemůžu si to vzít.
-Jistěže můžeš. -Ne.
Ano. Vem si to.
Nech si to. Pomůže ti to.
-Ne... -Podívej.
Povím ti jeden příběh.
Vezmeme zavazadla
-a přejdeme hranice. -Hned?
Líbí se ti to?
Co to znamená?
Konec.
Konec čeho?
Všechno je starý,
sešlý, zastaralý.
Taková je naše doba, nemyslíš?
PREZIDENTI A PLENKY BY SE MĚLI ČASTO MĚNIT ZE STEJNÉHO DŮVODU
Pasy.
Tady jsou.
Doklady k vozidlu.
-Ty papíry... -Ty papíry...
Chtěla je po tobě?
Co?
Ty hodinky.
Ne.
Nabídla jsem jí je.
A řekla jsem jí, co Henry udělal svojí holce v Etiopii.
To nic.
Jaká byla dovolená?
Úžasná.
-Československo máme rádi. -Jo.
Krásné ženy.
Taky hezcí muži.
Děkuji.
NA PRODEJ
Prozradil nám totožnost 48 našich agentů,
-kteří pracují pro Kubánce. -Sakra.
Dvacet let nám předávali falešné informace.
A dal nám jména
jejich agentů v New Yorku, Paříži, Římě, Londýně,
Chile, Ekvádoru...
Ale museli jsme čekat 72 hodin, aby měla Kuba čas je evakuovat.
A navíc je i gentleman.
Pro Havanu to byl masakr.
Jestli chceš, můžu navrhnout, aby ti dali
-medaili za zpravodajské zásluhy. -Ne.
Na těchhle věcech mi nezáleží. Stačí mi to, co jsem po tobě chtěl.
S tím nemáme žádný problém.
Jseš si jistá?
S Mawadem máš zelenou.
Žádný další podmínky?
Dokonce jsem ti přinesla dárek.
TAJNÉ
Sakra, Gino.
Děkuju.
Tímhle mu můžeš zničit život.
Hlavně se do toho nezapleť přímo.
To by mě ani nenapadlo.
Díky.
Překlad titulků: Marek Buchtel
Kreativní dohled Tomáš Lenikus