Has sobreviscut!
- Un any a Islàndia castigada. - Enyoraves la calor.
Enyorava qualsevol lloc on una pizza no costi 15 dòlars.
Tu ho has triat.
Podries rebre un ascens i una medalla, o una jubilació a Marbella.
Ah, sí?
Seríem veïns.
Sí, recordo en Henry.
Vam coincidir una vegada a Panamà.
Aquell malparit ens va causar molts problemes.
És un dels millors agents. Tothom el vol.
L'MI6, el Mossad,
- la DGSE francesa, tothom. - No me'l venguis tant. Què vol?
Vol un trasllat amb garanties als Estats Units en 72 hores,
protecció federal,
i un salari vitalici d'acord amb el seu rang.
Si em demanes que el tregui de Txecoslovàquia,
la resposta és no.
El trauré jo.
Tu?
Aconsegueix-me un cotxe a Praga amb matrícula austríaca.
T'adones del que dius?
En Henry és un cap d'intel·ligència.
Està supercontrolat.
No pot passar cap frontera i tant és quin passaport faci servir.
No en farà servir cap.
- Ets boig. - No, Gina, no.
Sé exactament per què ho faig.
T'entregaré en Henry
a canvi d'en Mawad.
- Com? - Vosaltres protegiu en Mawad.
Necessito el vostre vistiplau.
- Per què? - A tu què et sembla?
T'entregaré el principal actiu de la Intel·ligència cubana a Europa.
El teu cap ho celebrarà amb xampany i caviar.
I, a tu, et canviarà la vida.
No m'ho empasso.
Posa'm un cotxe a Praga i ja ho veuràs.
Si surt malament, no t'afectarà.
I, si surt bé, en Mawad està ben fotut.
I et juro que no és un farol.
Tu encara fumes puros?
Per què?
Hi ha una botiga d'havans a Praga, al carrer Myslikova.
Si tot surt bé a Viena, ho haurem de celebrar.
No t'entusiasmis.
Què voldràs? Cohibas Lanceros?
Això és de mascle alfa, Leo.
Les noies fumem Panetelas,
primetes.
I de Montecristo.
els FARAD
El novembre de 1987,
el comunisme encara semblava sòlid.
Els soviètics celebraven el 70è aniversari
de la seva revolució amb una exhibició de poder.
Però era només propaganda. Al món real,
patien una derrota humiliant a l'Afganistan.
A Nicaragua, la Contra eren cada cop més forta
i el govern aviat es veuria obligat a negociar.
A l'Àfrica, angolesos, cubans i sud-africans
es preparaven per la batalla de Cuito Cuanavale,
l'última de la Guerra Freda.
Tot això ho vaig aprendre més tard,
perquè llavors, mentre el món es redefinia,
la meva geopolítica es limitava a les tasques domèstiques:
criar el meu fill
i trobar una casa per independitzar-nos.
Mira aquesta.
Tres-cents metres quadrats, en dos pisos i un àtic.
No té piscina.
Podem posar-n'hi una.
Hi ha un jardí darrere la terrassa.
No hi ha massa cases als voltants?
Així és com viu la gent normal, papa.
Ja.
Estic llest.
Som-hi? Ho teniu tot?
- Sí. - Agafa la meva bossa.
De seguida surto.
Mama, és veritat que a Praga no hi ha xampú ni gel de bany?
N'hi ha, però són russos i fan una olor estranya.
Ah, fantàstic.
Porta'n prou per uns mesos i te n'enviaré més.
Som-hi.
No ho tinc clar, això de la casa, però si a vosaltres us agrada...
L'anirem a veure aquesta tarda.
Per què tanta pressa?
Perquè és una ganga, Leo.
No viure aquí és una ganga?
Deixa-ho estar. Ells saben el que fan.
Adeu, bonic. Adeu.
Ara surto a acomiadar-me.
Espera, t'ajudo, Leo.
Gràcies.
El nen us donarà molta feina.
Per què no espereu que comenci l'escola?
Vinga, Carmen.
El teu pare està disgustat però no ho diu. No te n'adones?
De què?
L'única cosa que el fa feliç és el seu net.
És el que l'ha curat i ara marxeu de casa.
Mama, que no marxem al Tibet.
Pensa-t'ho bé, d'acord?
Fins aviat.
Adeu, filla. Fins aviat.
Sara, et trucaré.
Bon viatge.
La teva germana fliparà, a Praga.
No hauríem d'esperar?
Esperar què?
Això de la casa.
Sara, estarem a 15 minuts.
I havíem fet un tracte.
Quin tracte?
Jo t'ajudava amb en Mawad i nosaltres ens independitzàvem.
Jo he fet la meva part.
- Mireu, l'òpera. - Que bonica.
- T'agrada, Carmen? - Sí.
Què passa?
Tenen unes salsitxes boníssimes.
Mira allò.
- Com? Salsitxes? - No.
És aquí?
No hi ha ascensor,
però el pis està molt bé.
La planta sencera és per nosaltres?
Ets a Praga, no a París.
Pujarem les vostres maletes. Les nostres es queden aquí.
No us quedeu al pis vosaltres?
- Vinga. - Som-hi.
Estareu bé aquí.
Són 130 metres quadrats,
cuina àmplia, dues habitacions
i a prop del castell de Libeň
És una zona molt emblemàtica de Praga.
Fins fa poc, estava plena de vinyes i camps.
I ara, mira.
Collons, quines vistes.
Potser em quedo aquí.
En aquell carrer van matar en Heydrich.
- Qui era en Heydrich? - El Carnisser de Praga.
Un nazi que havia de ser el successor de Hitler.
Aquí hi ha el bany i al costat el vàter.
- Estan separats? - Sí, estan separats.
- I bidet no n'hi ha? - No.
Hòstia, de debò?
Mentre Mozart componia aquí, a Espanya no es netejaven ni el cul.
O sigui que només podem criticar el xampú rus.
Aquest país té alguns defectes,
però us heu de centrar en l'important. Tu, Tanya, en la música
i tu, Hugo, en desconnectar de Marbella.
Quan torneu a Espanya, sereu més savis i cultes.
No, més madurs,
que és el que necessita aquesta família.
Com ens dividim les habitacions?
Només n'hi ha dues.
El pis sencer és per vosaltres.
Com?
I quan torneu de Bratislava?
No tornarem.
Anirem a Viena i després a Madrid.
A Viena?
Sí, a Viena.
En Henry ens ha convençut.
Viena és més senyorial.
Ajuda la Tanya a instal·lar-se.
Només et demanaré això aquest cop.
Aquí tens les claus.
Gaudiu-ne mentre sigui a Alemanya.
Com? Tothom se'n va de viatge?
Estem farts de vosaltres, ja ho veus.
Cuida't, reina. D'acord?
D'acord.
I tu, bonic.
- D'acord. - Fes-me una abraçada.
Ens deixeu aquí sols.
El canó G5 és una arma sud-africana
que només utilitzen tres exèrcits:
Sud-àfrica, l'Iran i l'Iraq.
Ara...
Angola vol comprar-ne cinc peces a l'Iran.
Cadascuna val 12 milions.
Així que estem parlant d'un negoci de 60.
Seixanta milions per cinc canons?
Els G5 són collonuts.
I Angola els necessita per una batalla al sud.
Una batalla important.
Jo tinc contactes a l'Iraq i puc aconseguir els G5
per 50 milions.
Un descompte fantàstic.
Ens dividim la comissió al cinquanta per cent.
Quant seria?
Uns nou milions.
Vols que Angola compri canons a l'Iraq i no a l'Iran.
I, per convence'ls, necessites en Leo Farad.
I, per descomptat,
no pot sospitar que el negoci el fas tu.
Jo no existeixo.
Li has de dir que te'n vas assabentar pel teu compte.
De la venda d'uns canons per 50 milions?
Ets un nano amb sort.
Entre avui i demà,
coneixeràs per casualitat un broker iraquià.
Es diu Habib Kaezm.
I com m'hi poso en contacte?
Ell et trobarà.
Perfecte.
No crida massa l'atenció aquest cotxe?
Al contrari. Semblem turistes amb les matrícules austríaques.
Discreció garantida.
Oi, Henry?
- La puta CIA. - I tant.
- Aquí ho tinc. - A veure.
Està tot perfecte.
Ho guardaré.
Tenim prou gasolina per arribar a la frontera sense parar.
Com menys ens aturem, millor.
Tranquil·la, Carmen.
Agafarem carreteres secundàries
i passarem la nit a un hotel apartat.
Que no ens podem veure junts.
I si els cubans se n'assabenten?
Ningú no ho sabrà.
I si comproven el maleter a la frontera?
No poden. Tenim passaports diplomàtics.
Tranquil·la, tot anirà bé.
Potser t'hauries d'haver fet un passaport fals
i sortir per l'aeroport.
Veus massa pel·lícules.
No és el que fan els espies?
Sempre he treballat amb protecció diplomàtica.
Soc un organitzador, no un agent que va pels terrats
amb una pistola i un paracaigudes.
No et deprimiràs, oi?
Jo? Per què?
Li va passar a en Guy Burgess.
Va desertar a Moscou i va acabar alcoholitzat.
A Moscou, qualsevol pot acabar alcoholitzat.
Segur que no és fàcil.
El comunisme és com una religió.
Escapar-ne deu angoixant.
- Gràcies per animar-me. - Vull dir que és com una fe.
I perdre-la a la nostra edat és dur.
Jo la vaig perdre fa deu anys a Angola,
quan el govern d'Agostinho Neto
va fer una purga i es va carregar a 30 000 persones.
- Saps què feia jo? - No.
Donava suport logístic.
- No em parlis de fe. - Déu meu.
Un any després, a Etiòpia,
quan el règim va assassinar 150 000 persones,
jo a intel·ligència deia als nostres que miressin cap a una altra banda.
No és fàcil, és ben fotut.
Sí.
Però tu no vas matar ningú.
Jo allà tenia una amiga, una mena de nòvia.
- Etíop? - No, eritrea.
Es deia Saba.
Un dia se la van endur
perquè el seu germà era un contrarevolucionari.
Què va passar?
Tu què creus?
No vas poder fer-hi res?
I tant que sí.
Mirar cap a una altra banda.
Arribarem tard.
Sincerament, no ho entenc.
El què?
Que hàgim d'anar a veure la casa avui.
I si truca el dels canons?
Ni tan sols té el meu número.
En Mawad va dir que et buscaria.
Potser es presenta demà al gimnàs.
O aquí aquest vespre.
Sara.
Seran 30 minuts.
Aquestes coses no es poden fer amb presses.
Et pots vestir d'una vegada?
L'has despertat amb els crits.
Ei, ei, ei, vida meva...
No, amor, no passa res.
Saps què?
- Ves-hi tu sol. - Sara.
Tranquil. Tu compra-la i ja està.
- És una casa pels tres. - No.
No, és per treure't el complex de viure amb la meva família.
O a tu el de dependre'n.
El meu pare està malalt, Oskar.
Reina, el teu pare es pot passar 20 anys malalt.
Saps per què no ho entens?
Perquè et vas educar en un orfenat.
De debò que ara vols parlar del meu desarrelament.
Àustria és cap allà.
A prop?
Sí, però al mig hi ha filats, torres de vigilància, mines...
Res més?
Estàs preocupada, Carmen?
Tot anirà bé.
Passarem demà abans del canvi de torn.
Els vigilants estan més cansats llavors.
Ja. No és això.
Què passa, Carmen?
No puc deixar de pensar
en la seva nòvia.
- La Saba? - Sí.
No sé si jo podria superar una cosa així.
Què vols dir?
No ho sé.
No fer res per algú que t'importa és dur.
- Carmen, coi... - És veritat, té raó.
El que has de fer és trobar-ne una de nova a Amèrica.
- Ja en tinc una. - Ah, sí?
Es diu Danae. És cubana.
I ens està esperant a l'hotel.
Ella encara no ho sap.
Es pensa que passarem el cap de setmana plegats.
- Com? - Jo sé el que em faig.
Fa set mesos que sortim junts.
Set mesos i ens ho dius ara?
De què parles?
Tot anirà bé.
Aquí vam passar el nostre primer cap de setmana junts.
És discret i està a prop de la frontera.
Un niu d'amor.
Per fi, amor meu!
Fa tres hores que espero.
Que exagerada que ets.
Et presento en Leo i la Carmen, els meus amics espanyols.
Ella és la Danae.
- Encantada. - Igualment.
En Henry m'ha parlat molt de vosaltres.
Un plaer.
Danae, oi?
És un nom comú a Cuba, de la mitologia grega.
La mare de Perseu.
- Que va matar la Medusa. - Exactament.
I un quadre de Rembrandt que hi ha a l'Hermitage.
Es va fer famós perquè un boig el va foradar amb un ganivet.
- Ho recordeu? - Sí.
Agafaré les maletes.
- Vens amb mi, Danae? - I tant.
- Vols ajuda? - No.
Allà darrere hi ha un llac.
Aneu-hi i estireu les cames.
Amor meu, quina alegria!
La mare de l'home que va matar la Medusa
i un quadre amb ganivetades.
No em fa cap gràcia.
Els teus fills són a Praga.
Si això no surt bé,
són capaços d'enviar-los a un gulag al Kazakhstan.
No hauríem d'haver vingut, hòstia.
Crec que és ell.
Sí.
Som-hi.
D'acord.
- Veieu com m'heu reconegut de seguida? - M'esperava un àrab amb turbant.
No, per Déu.
El meu ídol és Balenciaga.
Sara Farad.
- Oskar. - Habib.
En Mawad volia que quedéssim en un lloc públic.
- Perquè se'ns vegi. - Sí.
Que Marbella sencera sàpiga
que fem negocis amb un broker iraquià.
El meu pare és un paranoic.
Parles molt bé l'espanyol.
Vaig anar a la universitat a Madrid.
Filologia hispànica.
I vinc a Marbella per les subhastes del cònsol.
De debò? Igual que ma mare.
Ja ho sé. Un dia em va pispar una taula de Victor Servranckx.
Però tranquil·la. M'hi vaig tornar amb un Basquiat.
El meu oncle porta la logística de l'exèrcit.
Per en Saddam, som com de la família.
Cap problema, en aquest sentit. Podria entregar els canons demà.
Però heu de convèncer els angolesos.
Que no compren armes sense el vistiplau de Cuba.
Exacte.
Cal parlar amb la missió militar a Luanda.
Nosaltres tenim línia directa amb el coronel Patricio.
Quant temps us caldria?
El que digui el meu pare.
I hem de ser discrets.
Sempre, per descomptat.
Ara, més encara.
El seu pare no ha de saber que hi participa en Mawad.
Tranquil, ja m'ho ha dit.
Però no puc esperar massa.
Què et semblarien tres mesos.
Així estem tots tranquils.
I si afegim al tracte la taula de Victor Servranckx?
No.
No, soc enginyera industrial.
Vaig venir fa tres anys per fer un curs d'empresa socialista.
- Empresa socialista? - Sí.
Nosaltres treballem amb una economia planificada.
Tot s'organitza per quinquennis.
Res a veure amb la bogeria de la borsa i els mercats.
- T'agrada Txecoslovàquia? - M'encanta.
Els hiverns són una mica durs,
sincerament, però t'hi acabes acostumant.
Per sort, perquè encara em queda un any per tornar.
Tens fills?
No.
Però tinc dues nebodes: l'Odalys i la Dreide.
- I tens ganes de tornar a Cuba? - Si, per descomptat.
El meu pare se'n mor de ganes.
Vol que arribin les meves vacances per matar un porc, treure la cervesa,
el rom i fer-ne una de grossa.
- Sona molt bé. - La família unida.
Sí, estem molt units.
Quina vergonya!
Disculpeu, faig tres cerveses i ja no callo.
Carmen, t'he de dir
que em sembles una dona molt guapa.
I amb molt bon gust.
- Gràcies. - L'elegància occidental.
Aquesta forma de maquillar-te.
- Gairebé no em maquillo. - Exacte.
És subtil. No ho sé... té classe.
El mocador, les arracades...
- Prou, prou. - I el rellotge!
Aquest rellotge costa 14 000 dòlars.
Com? Mare meva!
Amb la fam que hi ha al món.
Això és el capitalisme.
És un rellotge pels meus fills, per si algun dia el necessiten.
És clar.
Vaig un moment al lavabo.
T'hi acompanyo.
Quan l'hi penses dir?
Anirem a passejar al llac.
Intenta que no begui més.
Sí?
Hola. Com esteu?
I vosaltres?
Bé. Som a la vora d'un llac meravellós.
A tocar de la frontera amb Àustria.
Ens hi estarem un parell de dies.
Tant de bo fóssiu aquí.
Haver-nos-hi convidat.
Us estimem molt, fill meu.
Passa res?
No res. Que us enyorem.
Cuida la Tanya, d'acord?
Parles com si anéssiu a la fi del món.
En absolut. No passa res, de debò.
- N'estàs segura. - Sí, fill.
Et deixo. Sortim a fer un volt.
Ei, mare. Mare...
I doncs?
Té mala pinta.
Hugo, no siguis paranoic.
Coi, Tanya. No soc paranoic.
Alguna en porten de cap.
Potser és una advertència.
Una advertència de què?
I jo què coi sé?
Potser passa alguna cosa a Viena.
Què?
- Què? - T'han tornat a deixar al marge.
Què dius?
Sigui el que sigui, ho saben la Sara i l'Oskar.
I a nosaltres ens porten aquí de tapadora.
No soc cap tapadora, nena.
- Ah no? - No.
I per què et deixen aquí amb mi?
- Vols que t'ho expliqui? - Sí.
Perquè no et follis el primer que et passi pel davant
i acabis en un puticlub d'Istanbul.
Per això.
O sigui que tu ets el meu guardaespatlles, oi?
- El teu cangur, més aviat. - Ja.
Mira, Hugo, jo no soc el problema.
El problema és que, facis el que facis,
sempre avergonyeixes el pare.
Ves a cagar.
Hi estaré un any, aquí.
No necessito cap cangur.
No els acompanyes perquè no confien en tu.
O no?
Segur que en porten una de cap amb en Henry.
Tanya, tanca la boca.
El meu curs de cant els ha anat de conya,
però la qüestió és què fer amb l'Hugo.
El deixem a Marbella perquè continuï cagant-la?
No, millor ens l'emportem
i que vigili la seva germaneta, que segur que li encanta,
i que passi una temporada a Praga, que allà no hi ha cocaïna.
Calla d'una puta vegada! Collons!
Hugo.
On vas?
Si ni tan sols coneixes la ciutat!
La teva nòvia?
La meva germana.
D'on ets?
Espanya.
Soc el teu veí.
Tinc les claus a dins.
Em sap greu.
Els canons són decisius en una batalla.
I participar d'això m'excita.
La teva dona és perillosa.
Ni t'ho imagines.
És que nosaltres som joves.
No podem seguir el mateix model que en Mawad o el meu pare.
Tenim dret a ser creatius i no posar-nos límits
per motius ideològics.
Tu vols poder.
Igual que tu.
O només vols diners per comprar taules i complaure el teu oncle?
Mireu, quan ho tanqueu amb els cubans,
- heu de venir a l'Iraq. - A l'Iraq?
Us tractaré de conya.
Signarem l'acord dels canons
i explorarem altres assumptes.
Crec que ens portarem molt bé.
N'estic convençut.
Encara ets aquí?
Esperant el meu company de pis.
En vols?
Vodka?
Absenta.
Porta.
Hòstia puta!
On ho has après això?
A Marbella.
Em dic Hugo, per cert.
Em dic Marek.
Molt bé, oi?
Genial.
L'has portat al teu terreny.
Has desplegat els teus encants i el tens als teus peus.
Estàs gelós.
Gelós?
El seu oncle és el cap de logística d'un exèrcit.
Saps què significa?
Significa que en Habib és aquí per vendre'ns cinc canons,
no per muntar un negoci plegats.
I si ho fem, què?
Vaig a vestir-me.
No, no te'n vagis.
He passat a demà la visita a la casa.
Te'n recordes?
Encara estàs amb això?
- Què passa? - Se n'ha anat.
- Com? - La Danae se n'ha anat.
Què vol dir que se n'ha anat?
M'ha semblat sentir la porta però dormia.
Són gairebé les 6:00. L'autobús no arriba fins a les 8:00.
Segur que ha marxat a peu.
- Per anar on? - No ho sé. Ella viu a Český.
Déu meu.
- I si ha anat a la policia? - No, no em denunciarà.
- Tu no ho saps, això! - Calma't, Carmen.
No vull calmar-me.
Et vaig dir que ens portaria problemes.
Són dues hores i mitja a peu fins a Černá.
No hi ha cap altra carretera?
La de Světlík, però ningú la fa servir.
Sempre va en autobús per aquí.
I si no la trobem?
Henry, què passa?
Som a una hora d'Àustria.
Truquem als teus fills
i que agafin un avió amb qualsevol destinació.
I si no hi ha prou temps?
- La Danae no em denunciarà, - M'és igual, si denuncia.
Vull parlar amb els meus fills ara.
No cal esverar-se.
M'esvero si em dona la gana.
Fa mesos que preparem això i mai havies mencionat una nòvia.
Així que trobem un telèfon,
passem la frontera i acabem amb tot això.
No és ella?
- Sí, és ella. - Sí!
Atura't!
Danae, espera!
Danae!
- Danae, torna! - Danae, espera!
Per què em fas això, amor?
- I tu a mi? - A veure...
Mirem de tranquil·litzar-nos, d'acord?
M'està demanant que ho deixi tot.
El meu país, la meva família, tot!
I tu què vols fer?
Denunciar-nos?
No.
Això ens perjudica a tots. Ho has d'entendre.
Jo no vaig demanar anar enlloc, hòstia!
No diré res.
Us ho juro.
- Això no s'arregla amb promeses. - Ei.
Deixeu-me sola amb ella.
Espereu al cotxe.
Estem a punt de guanyar una comissió de 4,5 milions.
Si això d'en Habib surt bé,
tancarem negocis com aquest, com a mínim, un cop a l'any.
Quan ho vas decidir, Sara?
Quan vas decidir que jo era l'home que necessitaves a la teva vida?
De què parles?
Saps per què vull aquella casa?
Perquè, per primera vegada,
tinc la sensació que és una cosa meva, no un pla teu.
Què és aquesta collonada?
Ho he vist claríssim amb en Habib.
Aconsegueixes que tothom faci allò que tu vols.
Perquè tu mai m'has utilitzat a mi.
Amb el napalm, per exemple.
- Allò és diferent. - Diferent?
Vaig veure un problema i el vaig solucionar.
Tu prens decisions a llarg termini.
Estratègiques.
De les que foten bé a la gent.
Sí, a tu t'han fotut, però bé.
Quan et vaig conèixer, guanyaves 60 000 pessetes en un gimnàs.
Ara, estàs a punt de tancar una comissió de cinc milions de dòlars.
Perquè aquest és el teu pla! Tot forma part del teu pla!
Ho vam decidir plegats perquè era el millor per la família.
Ho vas decidir tu!
Vols que et demani perdó per tenir idees?
- Vull que m'escoltis, hòstia. - Ja ho faig.
Ja ho faig, Oskar.
Però si dius bajanades, t'ho he de dir.
- Independitzar-nos és una bajanada? - És arriscat.
Pot sortir malament.
El meu pare s'ha arruïnat dos cops.
- Deixa que ens arruïnem. - No puc.
Per què?
Al meu pare li perdonen que perdi un vaixell a l'Atlàntic
i que vengui per cobrir despeses,
però a mi no.
Perquè jo només soc la seva filla.
T'ho preguntaré un últim cop.
Vols venir a veure la casa amb mi, sí o no?
Faré tot el possible perquè aquest negoci tiri endavant.
I tirarà endavant.
I guanyarem els cinc milions.
I després en seran deu, amor meu.
I 20 i 30.
I llavors tindrem la casa que ens mereixem.
La casa que jo em mereixo és la que aniré a veure.
Doncs ho sento molt, Oskar.
Li puc donar somnífers.
Quan es desperti, ja serem a l'altra banda.
És massa arriscat.
Farem el que tu diguis.
El que sigui?
Tu decideixes.
I si em poso malalta?
Què faria?
En un país capitalista, tot s'ha de pagar.
És molt car!
No hi estic acostumada. No podria.
Em sap molt de greu.
Això t'ajudarà.
- No. - Agafa'l.
No ho puc acceptar.
- I tant que pots. - No.
Sí. Agafa'l.
Queda-te'l. T'ajudarà.
- No... - Mira.
T'explicaré una història.
Agafem les maletes
- i passem la frontera. - Ja.
T'agrada?
Què significa?
"El final".
El final de què?
Tot és vell,
decrèpit i arcaic.
Ens ha arribat l'hora, no trobes?
SOVINT HEM DE CANVIAR DE PRESIDENTS IGUAL QUE ES CANVIEN ELS BOLQUERS
Passaports.
Aquí.
Documents del vehicle.
- Els papers. - Els papers.
Te l'ha demanat ella?
El què?
El rellotge.
No.
L'hi he ofert jo.
I li he explicat el que en Henry va fer a la seva nòvia d'Etiòpia.
Tranquil.
Què tal les vacances?
Fantàstiques!
- Ens encanta Txecoslovàquia. - Sí.
Unes dones precioses.
I homes guapos, també.
Gràcies.
Ens ha donat la identitat de 48 agents nostres
- que treballen pels cubans. - Hòstia.
Fa 20 anys que ens passen informació falsa.
I ens ha donat noms
d'alguns dels seus agents a Nova York, París, Roma, Londres,
Xile, l'Equador...
Però ens va fer esperar 72 hores perquè Cuba tingués temps d'evacuar-los.
Tot un senyor.
Ha sigut una massacre per l'Havana.
Si vols, puc recomanar-te
- per la Distinguished Intelligence Medal. - No.
No m'importen aquestes coses. N'hi ha prou amb el que et vaig demanar.
Per nosaltres, cap problema.
N'estàs segura?
Amb en Mawad, tens el nostre vistiplau.
Sense condicions?
T'he portat un regal i tot.
CLASSIFICAT
Collons, Gina.
Gràcies.
Amb això li arruïnes la vida.
Però no t'hi involucris directament.
No pensava fer-ho.
Gràcies.
Subtítols: Victor Monreal
Supervisor Creatiu Roger Peña