Hallå!
-Bry dig inte om mig. -Ursäkta.
Var är Tanya?
Måste sluta. Föräldrarna är här.
-Var är Tanya? -Oroa dig inte.
Tanya mår bara bra.
Inget hände henne. Oroa dig inte.
Klart jag oroar mig, Lopera!
Vi har tagit henne till sjukhuset för kontroller.
-Vilket? -Kliniken. Hon mår bra.
De rörde henne inte.
De ville bara skrämma henne.
-Utlänningar? -Ja.
Hon sa att de var det.
Tydligen tog de henne till en ödetomt,
och tvingade henne att klä av sig under pistolhot.
Nu går vi, Leo. Kom igen.
Jag ringde flygplatserna, tågstationerna...
Fan, de är redan borta!
Vi gör allt vi kan.
Jag ringde inrikesministern.
Detta är vår högsta prioritet.
-Tanya, gumman. -Hej, älskling.
Hur mår du?
Jag mår fint.
Är du säker?
Vi är här, älskling.
Jag kissade på mig.
Det är okej.
Jag kissade på mig
när de satte den här, pappa.
Du vet för fan hur hon är. Hon går på vad som helst.
Och de lurade henne. De lurade henne, för helvete...
-Borde hon inte gå till rummet? -Nej, hon mår bra.
Jag känner Leo, det här kommer att eskalera.
Vad de gjorde mot henne...
De provocerar oss. Det värsta vi kan göra är att reagera.
Om jag kan göra nåt...
Hjälp mig.
De sa att de var fransmän från Polygram.
De gillade henne som artist.
De kunde hennes låtar.
Hur kommer det sig, när ingen nånsin hört dem?
De sa att nån gav dem en demo.
Hur kunde jag veta det?
-Min syster är en idiot. -Nej.
Hon är 20 och har stora drömmar.
Ingen har tagit ned henne på jorden.
Säkert marockaner.
Skit samma om de var marockaner eller serber.
-Mawads män. -Det vet du inte.
Jo, det gör jag. Vet du varför?
Lasten du erbjöd som han inte fick köpa.
Det här igen, Leo?
Ser du vad ditt skitsnack orsakar?
Nu är det nog, Leo.
Pappa, om det var Mawad så ska han få igen.
Jaså? Vad ska du göra?
Skjuta honom?
Sa polisen nåt?
De hittar inte nån.
Vi måste se till det först.
Men nån satte en jävla pistol mot min systers huvud.
Hugo, hon är min syster också.
Vad vinner Mawad på detta?
Hämnd.
Han är en sjuk jävel.
Han försöker provocera oss.
Precis.
Han vill att vi ska attackera.
Jag tror att det vore bäst
om pappa träffade honom.
-Vad fan säger du? -Kan du låta mig tala?
Pappa.
Du lär veta om det var han.
-Jag ska spöa skiten ur honom. -Leo, kontrollera dig.
Kom tillbaka, vi hittar en lösning tillsammans.
Jag tror att
om vi handlar impulsivt,
spelar vi honom i händerna.
Carmen hade rätt.
Vi behövde visa att familjen Farad inte var dårar.
Vi måste vara kontrollerade.
För det är alltid det bästa sättet att visa styrka.
Vem tar du mig för?
En Camorra-mafioso som skickar små meddelanden?
Tror du att jag är dum?
Du känner mig för väl, Leo.
Jag varnar inte, jag handlar.
-Du borde veta det. -Visst.
Som när du skickade ligister till oss.
Va?
Det var marockanska underrättelsetjänsten.
Fråga CESID.
Eftersom vi känt varandra i 20 år ska jag anförtro dig nåt.
Är du sur över att iranierna
snuvat dig på åtta miljoner, gå i terapi.
-Terapi? -Ja, terapi.
För om det händer min familj nåt...
Muskelkramp eller diarré. Vet du vad jag gör då?
-Skjuter mig? -Nej.
Då åker jag till Irak och berättar för Hussein
att du förrådde honom med iranierna.
Hur länge har de krigat?
Fem, sex, sju år?
Att hans vän Mawad
sålde reservdelar till flygplan för bombningen av Bagdad
kommer väl att göra honom förbannad?
Han lär inte tro dig.
Jag kan vara rätt övertygande.
Utan bevis?
Jag har fiender överallt, Leo.
Många förtalar mig.
Det vet Saddam.
Han tror dig inte.
Kom ihåg att jag varnade dig.
Hotar du mig?
Vill du att jag ska kissa på mig, som din dotter?
Leo försökte.
Han ansträngde sig.
Men ibland blir det inte som man tänkt sig utan mycket värre.
Omgången stryk var bara försmaken.
Mr Farad!
Snälla du!
För det verkliga dramat var på väg att explodera 100 mil därifrån.
Minns ni Khalid och vapnen vi tog till Algeriet?
De visade sig ha en patriotisk plan.
Mycket genomarbetat.
Väldigt 70-talsterrorism.
Detta är en attack på uppdrag
av PFLP!
Och Khalid kunde inte komma på nåt bättre än att genomföra den
när Tanya nästan blev våldtagen.
Rör på er! Sätt igång!
Rör på er!
Två timmar, rätt fräckt.
Jag följer order.
Så fan heller.
Vart ska du?
Du har besök.
-Av vem? -Av CESID.
Kom med mig.
Vad fan hände med Mawad?
Jag spöade skitstöveln.
Ska justitieministern försvara honom också?
Vem är din chef på CESID?
Jag är inte här för det.
Inte? Vilken slump.
Jag ger honom spö och alla lackar till.
Men han är ju din gunstling...
Vad?
...inom de närmaste 48 timmarna.
-Vad fan är det? -Säg det du.
En lista med namn kommer att ges till myndigheterna...
Vad fan?
...och pressen.
Om folkmordsstaten Israel vägrar att förhandla,
kommer vi att börja avrätta gisslan,
och vi börjar med dem som innehar israeliska pass.
-Din vän Khalid... -"Min vän Khalid."
"Min vän Khalid..."
Jag vet inte vad du tror,
men jag har inget med detta att göra.
De här togs
för fem månader sen.
Precis innan grejen med Nicaragua hände.
Om du påstår att jag var inblandad,
känner du inte mig.
Varför träffade han dig, då?
För att skälla.
-Skälla? -Ja.
Skälla på mig
för att ha hjälpt amerikanerna i Nicaragua.
Khalid är sån. Han tar det personligt när hans vänner jobbar
för imperialismen. Jag säger: "Jag älskar dig,
-men jag är en affärsman." -Lyssna,
jag vet inte vad ni två höll på med...
Jag svär på mina barns liv att det var allt.
Jag bryr mig inte!
Jag bryr mig inte.
Jag är inte här för CESID. Regeringen skickade mig.
Det finns tre spanska familjer på hotellet.
Och som du säkert förstår är det inte vilka familjer som helst.
Så ring din kompis och be honom släppa dem.
Jag kan inte kontakta Khalid.
Hitta ett sätt.
För om nåt händer dem,
gör vi ditt liv till ett helvete.
Vi har bevis nog för att låsa in dig i 30 år.
Dig och din dotter, Sara.
Och din fru får inte ett jävla öre,
för vi kommer att beslagta dina konton,
bilar, fastigheter, båtar...
Båt. Jag har bara en.
Din båt alltså.
Pass.
PASS AMERIKAS FÖRENTA STATER
Åt det hållet. Gå.
Pass.
Alla judar?
Israeliska medborgare.
-Den här vägen. Nu går vi. Kom igen! -Sätt fart.
Hur går det? Över.
Splittra inte familjerna.
Jag behöver inte européerna.
Hur många sionistiska pass?
Tjugofyra.
Är det här den äldste?
Nej, för katten.
Jag vill inte skapa en social konflikt i Marbella.
Mawad och jag har känt varandra i många år och...
Självklart.
Ingen vill ha några problem.
Jag lovar att vi tar hand om det. Oroa dig inte.
Regeringsdelegaten vill att jag ska fixa det.
Okej.
Varför nämnde du inte vad hände Tanya?
Det löser ingenting, Hugo.
Visst.
Så vi ska bara svälja det?
Det räcker, Hugo.
Mawad, CESID och halva Marbella är emot oss.
Nu vill du slåss mot regeringen?
Älskling.
Nej, lyssna på mig.
Det är inte ditt fel.
-Jo, det är det. -Nej.
Hade jag inte varit så... Lämna mig ifred!
-Tanya, kom hit. -Nej!
Kom med mig.
Jag kan inte slåss på två fronter samtidigt, Khalid och Mawad.
Mawad ringer alla.
Då måste vi stoppa honom.
Be Jerome att sätta ett pris.
Efter vad hände med Tanya?
Jag gav henne en halv lugnande.
För Guds skull, Hugo. Sluta överreagera.
Överreagera? Jag?
Ja, du.
Du försöker hela tiden gottgöra att du gick till Mawad.
Det var din svärsons fel.
Du kan lära dig nåt av honom.
Vad? Att vara manipulativ?
Nej, självkontroll.
Jag vill bara att de ska respektera oss, mamma.
Visst.
Oss eller dig?
Va?
Älskling, folk respekterar de som fixar saker,
de som får igenom sin vilja.
De tar emot dig i lobbyn.
Tillräckligt bra.
Jag har meddelat alla enheter.
Skjut inte, skjut inte!
-Vad händer? -Två gisslan rymde.
Och vad gör du?
Flytta på dig!
Håll er lugna.
Snälla.
Vi måste vara lugna. Vi måste prata.
Inga fler förhandlingar!
Svarar inte den sionistiska organisationen
och befriar våra 55 PLF-bröder
inom en halvtimme
börjar vi avrätta gisslan.
Detta är vår sista varning!
Vill du att vi ska betala ersättning?
Det är ingen ersättning.
Din pappa löpte amok, Sara.
Han slog mr Mawad.
Han skadade honom.
Man kan inte kompensera för att ha överfallit mr Mawad.
Detta är ett köp.
Vad köper vi?
Ni skulle köpa mr Mawads förlåtelse
och hans legitima rätt
att hämnas.
Och hur är det med min syster?
Jag är väldigt ledsen, men mr Mawad hade inget med det att göra.
Och hur mycket skulle detta köp kosta?
Och vad vill du ha från mig?
Jag ringer dig, så det är brådskande.
Det finns inget jag kan göra.
Khalid tappade förståndet.
Han svarar om det är du.
Jag har redan försökt.
Försök bättre.
Arafat är rasande. Vi ser ut som terrorister.
TELEFON
Jag måste få ut spanjorerna, Monzer.
De tillhör mäktiga familjer.
CESID är efter mig som blodhundar.
Trycket är hårt på mig också.
Särskilt efter att du misshandlade Mawad.
Vad spelar det för roll?
Allt.
Mawad är fortfarande förbannad över pengarna från iranierna.
Han är en skit.
Som också skyddas av CIA.
Att lägga hand på honom. Vad tänkte du på?
Khalid är mitt problem just nu.
Nej. Lös problemet med Mawad, så diskuterar vi Khalid sen.
Okej?
Vad sades?
Jag tar hand om det.
CESID kommer inte att lämna oss ifred.
Khalid kommer inte att döda nån.
Självklart inte.
Nu går vi.
Kom med mig.
Nej. Snälla du.
Nej, jag följer med honom.
-Snälla, oroa dig inte. -Nej.
Tyvärr har ditt folk
vägrat att förhandla.
150 000 dollar är ett omöjligt belopp.
Omöjligt?
Efter vad ni ställt till med
skulle 100 000 dollar börja låta mer rimligt i mina öron.
Visst är det kul att förhandla med andras pengar, svåger min?
Låt mig förklara.
För att ha lämnat min syster naken,
rädd och gråtande på en tom tomt full av knarkare,
betalar ni ingenting.
Men hur mycket sa du för att spöa Mawad?
Hundratusen dollar?
Det är priset för förlåtelse.
Eftersom vi ska köpa den,
förtjänar vi en bonus.
-Eller hur? -En bonus?
Vilken bonus?
Den här.
-Är du helt jävla dum? -Spring!
Kom igen!
Idiot.
Hoppa in!
Leo, det finns fortfarande tid.
Ska du förvandla familjen till en armé och ge Hugo ett gevär?
Det är för sent.
Nej, Leo...
Nej, nej, nej...
Du kommer att få honom dödad.
Geväret är till Oskar.
Också en dålig idé. Hugo blir kränkt.
-Det är på tiden, Carmen. -Leo.
Snälla Leo.
Polisen ber om lugn, men...
Här.
-Vi ska hem till Mawad. -För Guds skull!
Men jag då?
Du stannar här.
-Varför? -Varför?
Du har ställt till det nog.
Sara.
Sara!
De kommer att döda honom.
Nej, Khalid är inte galen.
Skjut inte!
Nej, han gör det inte.
Farbror Khalid, kära farbror Khalid, var kapabel att döda.
Och när man når den punkten, går allt åt helvete...
Planer, strategier, sunt förnuft.
Är ni inte varma?
Det är väl väldigt varmt?
Jag måste dricka lite vatten.
Att svettas så här är inte bra.
Jag ska ta en dusch, älskling.
Leo!
Pappa!
-Leo! -Pappa!
-Hjälp mig! -Pappa!
När det sunda förnuftet tar slut
återstår bara kaos.
Och när kaos uppstår
blir allt som kan gå fel än värre.
Lägg av, Hugo.
Det var ingen hjärtattack.
De tror att han kollapsade på grund av de senaste dagarnas stress.
Kan vi få träffa honom?
Så länge han är här
och tills han vaknar, gör bara jag det.
Han måste få vila.
Han behöver lugn och ro.
Vad ska vi göra under tiden?
Prata med varandra
och lös problemen ni orsakat.
Du menar Mawad?
Mawad gör inga affärer.
Hitta på nåt, då.
Vill han ha en miljon istället för 150 000, är det ert problem.
Det blir era pengar en dag i alla fall.
Pappa sa att det inte finns nån återvändo.
Hitta på nåt, Sara.
Lös det här, snälla.
-Men mamma, lyssna... -Hugo!
Er pappa kan dö.
Förstår du verkligen inte det?
Herregud.
Mawad gör inte affärer med oss ens för en miljon.
Speciellt inte med pappa på sjukhuset.
Han vet att Hugo är dum.
Du hörde din mamma. Vi måste lösa det här.
Vi är helt körda, Oskar.
Sara.
Mår du bra?
Bättre?
Borde vi hitta en läkare?
Det behövs inte.
Okej, men eftersom vi ändå är här.
Det är för att jag är gravid.
Vad?
Jag är gravid.
Precis vad vi behövde, va?
Verkar det som om jag bryr mig?
Du förstår nog inte hur allvarligt det är.
Jo.
Gör vad som krävs.
Det börjar bli ont om tid. Det är upp till dig.
De säger att barn för med sig tur, eller hur?
I den här familjen borde de föra med sig vapen.
Oroa dig inte.
Det löser sig.
Inte den här gången.
Hade Hugo inte strulat hade vi rott affären iland.
Skyll inte på Hugo.
Strulade han till det är det ditt fel.
Att gå till Mawad slog slint
och nu vill han rättfärdiga sig.
Att skylla på mig är väl mycket bättre?
Det är problemet i den här familjen.
Alla vill få rätt,
de slåss, tävlar, hugger varandra i ryggen.
Varför drar du inte?
Med Sara.
Var självständig.
Skaffa ett hus. Ni ska bli föräldrar, eller hur?
Du kan fortsätta i företaget utifrån.
Sara vill inte.
Men ni är en familj nu.
Det jag ber om är ingen tjänst.
Det är en gest.
Du kom hela vägen hit
för att be mig om en gest?
Det är det sista jag ber dig om.
Du har känt Leo i 20 år.
Han har alltid funnits där när du behövt honom.
Jag vet, Carmen.
Gör nåt, då.
Khalid har tappat förståndet.
Han lyssnar inte på nån.
Säg att Leos tillstånd är kritiskt.
Han kan ringa sjukhuset eller mig och fråga.
Khalid har stora problem.
-Just nu tror jag inte... -Meddela honom bara.
Säg att hans vän Leo kan dö,
och att befria gisslan
kan vara det sista han kan göra för honom.
Snälla du.
Titta här.
Det måste inte vara långt.
Det finns fina hus i San Pedro de Alcántara.
Och bakom hamnen.
Titta på nummer två.
-Gillar du inte vårt hus? -Jo, jag gillar det.
Men det är dags att fokusera på oss.
På vår familj.
Det tycker jag också.
Jag har kommit på en plan.
Du borde lura Mawad.
Vad?
Vinn hans förtroende.
Han litar aldrig på en Farad.
Inte på pappa, min bror eller mig.
Han avskyr oss.
Men du har inte det i ryggsäcken.
Jag är din make.
Du bär inte på namnet och bakgrunden.
Du är ett oskrivet blad, som pappa sa.
Få Mawad att inse att du är den här familjens framtid.
Pappa är sjuk.
Hugo är en idiot och jag är en kvinna.
Han vet att du är ambitiös.
Du är föräldralös och har kommit långt.
Okej.
Så jag ska säga att eftersom jag ska ta över en dag
borde han glömma att han fått spö.
-Erbjud en deal. -Vilken deal?
Att dela marknad med honom.
Då kommer han att testa mig.
Vad som än krävs för att rädda familjen.
Din pappa skulle döda oss.
Glöm inte hur arg han var för lasten.
Ingen behöver veta.
Det skulle stanna mellan oss.
Mellan dig och mig.
Som ett team.
Vi träffar Mawad tillsammans.
Jag är Leo Farads dotter.
I arabvärlden,
är man då en del av en klan.
Men du kan vara en renegat.
Okej.
Men då ska vi vara ett oberoende team.
Med ett eget hem.
Välj det du vill ha.
Hallå...
Hej.
Hur mår du?
-Okej. -Okej?
Hur länge har jag varit här?
Fyra dagar.
Vad fan har de gett mig?
Det känns som om jag blivit överkörd av tåget.
Du var väldigt sjuk.
De gav dig lugnande medel.
-På grund av blodet? -Nej.
Din leukemi är under kontroll.
Men all stress kan utlösa den om du inte tar det lugnt.
Hördu.
-Vart ska du? -Jag bara...
-Jag måste sträcka på mig. -Nej.
Ligg still tills doktorn kommer.
Du skrämde ihjäl oss.
Så lugna ner dig, okej?
Annars får de lägga in mig också.
Vad hände med Mawad?
Inget nytt.
Och Khalid?
Ingenting.
Jag drömde att det var löst.
Vet du vem som hjälpte mig?
CIA.
CIA
eller Gina?
De är de enda som kan kontrollera Mawad.
Titta på henne.
Pappa.
Raring.
Det är skönt att se dig.
Min skönhet.
-Hur mår du? -Bra.
Du skrämde oss rätt bra.
-Och dina syskon? -Bra.
Allt kommer att lösa sig.
Jag ska ta lite kaffe.
-Okej, mamma. -Slappna av.
Lyssna på mig.
Mamma sa, inget jobbsnack.
Jag har en plan.
Jaså?
Pappa, oroa dig inte.
Oskar och jag ska fixa det här.
Lita på mig.
Kom hit.
Snabbt!
Blicken rakt fram. Okej.
-Är du beväpnad? -Nej.
Känn över hans ben.
Kairo?
Vi pratar med Egyptens regering.
Jag bad inte om att få åka till Egypten.
Israels regering vägrar ingå avtal med PLF.
Det gör situationen känslig.
Vi vill inte ha fler offer,
och det är därför vi erbjuder en lösning.
Jag vill inte ha några lösningar.
Ett plan med alla garantier.
Flyg till Istanbul, den turkiska regeringen lovar
att respektera er slutdestination.
Trodde du att vi gjorde allt detta för att fly?
Jag vet varför ni gjorde det.
Ni vill hjälpa era vänner i israeliskt fängelse,
men du måste vara realistisk.
Det enda alternativet är att ta planet,
fly och hitta ett annat sätt att hjälpa dem.
Eller göra dem sällskap i fängelset.
En musabil låter sig inte fängslas.
Vet du varför?
För han anser sig redan vara död.
Då blir det en seger för Israel.
Är det vad du vill?
Det är ditt val, mr Khalid.
Jag förstår inte.
Det är fullt av turister.
Vill du verkligen att vi ska börja kasta dem från balkonger?
Om ni gör det,
kommer världen att fördöma er,
nåt som vore än värre för Palestina.
Det är okej, Jerome.
Låt honom komma.
Kan vi prata?
Så de är desperata nog att skicka dig?
Ingen skickade mig.
Hallå?
-Du låter stark för en döende man. -Khalid.
Monzer berättade
att du lät honom tro att du var döende
för att försöka övertyga mig.
Nej, min bror.
Jag är helt körd. Lyssna på mig,
Du måste släppa de där människorna.
De vill inte förhandla, Leo.
De struntar i om jag dödar dem.
Gör det inte, för Guds skull.
Det är upp till det palestinska folket
som koloniserades, fördrevs.
Nej, det är upp till dig.
Du beslöt att engagera dig.
Du valde detta.
För att jag gjorde ett åtagande.
Khalid, du är inte galen, du är en kämpe.
Det är en operation, inte martyrium.
Backa ur, om det gått snett.
Vet du vad, Leo?
Det har gått fem dagar och ingen har ringt för att stödja mig.
Bara för att be om tjänster.
Khalid...
Jag förebrår inte dig, Leo.
Du är på sjukhuset.
Men av alla vänner jag har...
Ingen.
Det är besynnerliga tider.
Tider av förrädare och hycklare.
Och vet du vad, Leo?
Jag är ingen förrädare
och heller inte en hycklare.
Du är inte fanatiker heller.
Leo är på sjukhuset.
Om han dör, blir det ingen hejd på Hugo.
-Han är en snorunge. -Ja.
Han är en snorunge.
Men också som en blind man med en pistol.
Och han kan ärva företaget.
Du kan kräva att de betalar en, två
eller fem miljoner dollar.
Men det förödmjukar dem bara.
Vem representerar du i allt det här?
Sara?
Jag representerar mig själv.
Och vem är du?
En aerobicsinstruktör från Madrid?
Jag kan vara din vän.
Jag behöver inga vänner.
Och om jag stöttar dig nästa gång
en iranier håller dig på halster?
Istället för att slåss om napalm,
kan vi dela vinsten.
Du har inte den sortens makt.
Men jag kan få det,
om du hjälper mig.
Följande namn, följ med mig.
Rosana López.
Där.
Gregoria Alonso.
Gå.
Rör på dig!
Rubén Notario.
Så där. Gå.
Joan Varellas.
Det verkar som att ett avtal har träffats
om att gradvis släppa gisslan.
De spanska familjerna släpptes först,
innan kidnapparna avreser till Mellanöstern.
Detaljer om förhandlingarna
offentliggörs inom de närmaste timmarna.
I Washington, har Vita huset uttalat
sitt ogillande för avtal som beviljar immunitet
till PFLP-terrorister.
Titta, där är de.
Min lilla flicka.
Tanya!
-Han är fortfarande svag. -Min älskling.
Hur går det, pappa?
Skakar vi hand nu för tiden? Ge mig en puss.
Snygging.
Jag längtade efter att dig.
Jag också, älskling.
Hur mår du, Leo?
Carmen har redan berättat
om ditt avtal med Mawad.
Femtiotusen dollar.
Rent symboliskt, så vi kan glömma det hela.
-Mawad glömmer aldrig. -Pappa.
Det viktiga är att vi inte har fler missförstånd.
Hur ska vi undvika dem?
Jag kan vara mellanhand, om du låter mig.
Måste jag dricka kaffe med honom,
kan jag göra det, utan problem.
Han blir vår direktlinje till Mawad.
Vi har inget annat val.
Så länge han bara gör det.
Vad är fel?
Litar du inte på mig?
Varför skulle han inte det?
Du ger honom hans första barnbarn.
-Vad? -Det stämmer.
Verkligen?
Det är underbart!
Svärmor.
Börja inte gråta.
Ikväll ska vi äta hos Don Carlos.
För att fira. Jag bjuder.
Hugo.
Undertexter: Sofia McConnochie
Kreativ ledare Sanna Greneby