Це не Каліфорнія.
Це не Нью-Йорк.
Це не Лондон.
Це Марбелья.
Нарешті аеробіка дісталася узбережжя Коста-дель-Соль.
Втомилися не дбати про себе?
Боротися з тренажерами та гирями?
Втомилися від безрезультатних вправ на самоті, які не надихають?
На вас чекає повний курс тренувань.
Ласкаво просимо до клубу «Кандонга»,
найкращого тренажерного залу в найелітнішому районі Іспанії.
Приходьте розважитися і відновити свою впевненість у собі.
Відсьогодні
рушайте на зустріч зі своїм тілом у Пуерто-Банус.
Чекаємо на вас у клубі «Кандонга»!
Знято!
ФАРАДИ
Що в біса вона тут робить? Що я казала?
Не пишемо, поки не заплатить.
Сесію скасовано.
- Чому? - За несплату.
Казала ж, маєш час до ранку.
Менеджер заплатив учора.
Ґабі, ти розмовляв з Джеєм.
Так. Клянуся, він заплатив.
Набери його, чорт забирай.
Вибач, Таню, мусиш звільнити студію.
Запевняю, ми зробили переказ.
Ти винна за вісім годин запису.
Ні, за п'ять.
А як щодо трьох з минулого місяця?
От розпещене дитя.
Дозволь закінчити і я заплачу зі своїх.
Це тобі не бар.
Лише одну пісню.
Знаєш ціну кожної години?
Хочеш свої 80 000 песет?
Не хвилюйся, я зараз принесу.
Музиканти геть.
Ні, вони залишаються до мого повернення.
Сидіть тут.
Він не відповідає.
Ну, звісно. Відвези мене додому.
ПОТОЧНИЙ СТАН ХРОНІЧНА МІЄЛОЇДНА ЛЕЙКЕМІЯ
Вони здаються не дуже бадьорими.
Бо щойно поїли, чорт забирай.
- Я не беру недоїдки. - Коли-небудь були скарги?
Якось в одного була катаракта.
Це була не катаракта, і він тебе налякав.
Слухай, це найкращий з усіх.
Наступного місяця буде тигр.
- Тигр? - Так, з португальського цирку.
Він потрібен мені зараз, Курро.
Тоді вибирай із цих.
Лео! Твоя дружина!
Як вона, трясця, знайшла ті папери?
У тебе забагато справ на думці.
Я ж казала — тримати усе щодо хвороби в офісі.
Трясця твоїй матері. Що тепер робити?
Поговорити. Поговори з нею.
Коли з нею поговорити?
Монзер приїжджає. Маю все організувати.
Гаразд, тоді я поїду в Мадрид.
Бери з собою Сару й Уґо.
Вони сваритимуться.
Нехай. Покажи їм, хто головний, і все.
Гаразд, тоді Сара не піде з тобою на полювання.
Не має значення, візьму Оскара.
Що я маю їм сказати?
Що я вилікувався.
Лео…
Якщо скажеш щось іще, це спричинить безлад.
Поговори з ними, ти ж це, бляха, вмієш.
Щойно повернуся, зустрінемося сім'єю.
Знаєш, що б я зробив, Лео?
Я б узяв самицю.
Мадрид? На скільки?
Не знаю.
На кілька днів. Стільки тривають кризи в Тані.
А як же полювання з батьком?
Ти підеш з ним.
Так ви зможете зблизитися.
Для цього не потрібно ходити на полювання.
У мого батька рак, Оскаре.
Брат і сестра ще не знають.
Тому ми їдемо в Мадрид.
Він помре?
Це лейкемія.
Схоже, це хронічна хвороба, тож може тривати 20 років.
Двадцять років
або місяць.
Може, йому теж треба в Мадрид?
Це полювання дуже важливе.
Приїжджає головний партнер.
Монзер Аль-Асад.
Це означає, що вони укладають угоду.
Тоді навіщо я їду?
Носити його багаж?
Так, якщо він попросить.
Ти зустрінеш важливих людей,
які відчиняють двері.
Ось чому ти маєш бути там, щоб вони тебе побачили.
З напалмом було добре,
але мій тато каже,
що полювання допомагає по-справжньому дізнатися, хто твій напарник.
А твій хлопець?
Він їде з татом.
Про що ти говориш?
Серйозно?
Оскара ця справа не стосується.
МЕДИЧНА ЕНЦИКЛОПЕДІЯ
ЛЕЙКЕМІЯ
Що це?
- Трьохсоткілограмовий лев. - Дідько.
А це дротик,
в який я збираюся набрати амфетамін.
Навіщо?
Щоб розворушити його.
Збираєшся дати йому амфетамін?
Так, укол кожні шість годин, щоб він накопичувався,
а завтра він злетить з котушок.
- Чудова ідея. - Моя дочка тобі не сказала?
Що саме?
Лев піде на полювання з нами.
Тримай. Стріляй йому в дупу.
Що?
У дупу, стріляй йому в зад.
Ніколи не стріляв з пістолета.
Просто спускаєш курок, як у ярмарковій рушниці.
Добре.
- Треба ж із чогось починати. - Так.
- Саро, люба. - Так?
Я прошу тебе лише про одне,
бути терплячою до своєї сестри.
Звідки Таня дізналася, де лежать ці документи?
Це вже не має значення.
Головне — триматися разом.
Щоб ніхто не засмучувався.
Тато помирає, а я дізналася випадково!
- Тато? - Ніхто не помирає.
Що в біса тут написано?
«Хронічна мієлоїдна лейкемія», люба. Хронічна.
Це означає, що не гостра.
Саро, ти знала?
Звісно, я знала.
Я ходила з татом на обстеження.
Думаєш, чому вечірка була в Мадриді?
Не через його день народження?
Торт — так,
але 300 гостей були не просто так.
Тато одужав і хотів святкувати це на широку ногу.
Це неймовірно.
У тата рак на останній стадії,
а знає лише улюблена донька.
Саме цієї сцени тато хотів уникнути.
Якої саме сцени?
Адже ми теж його діти.
Уґо, будь ласка. Досить.
Тато мав бути тут.
- Має зустріч з Монзером. - Так. З хлопцем Сари.
Ясно, що відбувається.
Що саме тобі ясно?
Як ти себе ставиш.
Ніхто себе не ставить.
- Хіба ж? - Ні.
Саро, ти думаєш, що ми з Танею довбані ідіоти?
Привозить хлопця з Мадрида, влаштовує знайомство,
потім бере його у відрядження в Африку,
коли мій батько помирає.
Лео Фарад не помре!
Йому навіть не потрібне ніяке лікування.
Лише бути обережним, щоб уникнути рецидиву.
Але лікарі були впевнені. Він може вести нормальне життя.
Тобто лейкемія тепер як вітрянка?
Таню, не будь дурепою.
Дорогенька.
Звичайно, це не вітрянка.
Є ймовірність, що стане гірше.
Тож ти вирішила стати на її бік.
Ніхто тут не стає на чийсь бік.
Лише слова.
Не слова.
Це є в заповіті.
Якому заповіті?
Ваш батько склав кілька тижнів тому, щоб усе прояснити.
Таню.
Уґо.
Не зараз, Саро.
Прочитайте спокійно в спальнях.
Це дуже довгий документ,
і не треба суперечок, прошу.
Зрозуміло?
Чудово.
Ти маєш затримати дихання.
Обережно рухай вказівним пальцем.
Нехай постріл тебе здивує.
Дуже добре.
Ще раз.
Краще. Бачиш? Це не так уже й важко.
Лео, хіба люди не використовують рушницю
- на полюванні? - Не наставляй.
Так, звісно. Вибач.
Монзер Аль-Асад любить автомати Калашникова.
Ми знаємо один одного 20 років, він як родич.
Він дуже любить Сару.
І коли я розповів йому про напалм, він попросив узяти тебе.
Ого, дякую.
- Стріляй далі. - Так.
Ще раз. Стріляй.
Ти не контролюєш дихання.
Дивись. Відійди назад.
Тобі потрібна дисципліна,
спокій і багато терпіння.
- Давай. - Чорт!
- Не забувай дихати. - Гаразд.
Добре. Давай ще раз.
Я завжди думав, що торговці зброєю — це хлопці,
які перетинають джунглі або пустелі, щоб споряджати армії.
Але Лео сказав, що він усе влаштував, не виходячи з дому.
Або, щонайбільше, подорожуючи першим класом
на зустрічі з Монзером Аль-Асадом,
який, окрім друга, був головною контактною особою Лео
на близькосхідному ринку.
ПІВДЕННИЙ ЄМЕН
Монзер мав доступ до всіх арабських й африканських партизанів,
які діяли під захистом Радянського Союзу.
Лояльної клієнтури,
яку він контролював зі своєї штаб-квартири в Південному Ємені.
Ласкаво просимо! Як справи, друже?
Якщо Лео потрібно було щось продати,
Монзер завжди знаходив покупця, і вони ділили
комісію порівну.
Завдяки хорошим стосункам Монзера з Південним Єменом
Лео мав дипломатичний паспорт, який робив його
представником країни з купівлі-продажу зброї.
І не тільки. Він давав йому доступ до цього документа,
нібито простого,
але такого, який чітко вказував на різницю між контрабандистом
і легальним продавцем.
Це називається сертифікат кінцевого використання,
і він видається державами, щоб довести, що продаж
відбувається з гарантіями уряду.
Цим документом Південний Ємен легалізував
усі операції Лео Фарада.
Це 100 за наступне замовлення.
Нам потрібно більше магазинів.
З цим сертифікатом Лео купував автомати Калашникова
на заводі свого друга Каспара в Польщі,
де він міг отримати все: від ящика автоматів Калашникова
до контейнеровоза протитанкових ракет.
Я завантажую зброю в Польщі на торговельне судно до Ємену,
а вивантажую в середземноморському порту,
який обирає покупець.
І до Ємену нічого не доходить?
Тільки моя комісія за їхні сертифікати кінцевого використання.
Ти збираєшся дати мені щось поснідати чи як?
Ви що, обидва знали?
Бо я старша.
- Що це за право? - Якого ти ніколи не мала!
Ти злишся, бо це не залежить від тебе!
Ні, через двох розпещених дітей.
Так хоче тато.
Про що це ви?
Це не батьків заповіт.
Саро, поснідаймо. Потім спокійно поговоримо.
Я краще з ним поговорю.
Куди це ти?
Пакувати валізи. Я повертаюся в Марбелью.
Це саме те, що я просила тебе не робити.
Неважливо, що я роблю.
Уґо і Таня вирішують більшістю голосів.
Хіба ти не цього хотіла?
Вони твої рідні, Саро.
І ти переконала тата змінити заповіт. Чудово.
Ні, заповіт лише ставить вас у рівні умови.
Тобі краще за всіх відомі вади моїх рідних.
Вони і мої діти теж.
Хочеш легітимності — маєш її заслужити.
Це не успадковується.
А якого біса я робила всі ці роки?
Хто підписує документи?
Хто працює з татом?
Хто проводить години й місяці, присвячуючи себе компанії?
Хто привів хлопця, який зробив напалм?
Бачиш, це твоя проблема.
Ти думаєш, що ти найрозумніша, найкультурніша,
най-най усе.
І не слухаєш.
Звичайно, я слухаю.
Ні, не слухаєш.
І думаєш, що це ознака сили.
Та це не так, люба.
Це твоя слабкість.
Отже, маючи дипломатичний паспорт і сертифікат кінцевого використання,
будь-хто може бути посередником?
Не будь-хто. Треба мати зв'язки,
міцні, стосунки з урядами, а головне — фінансування.
Фінансування?
Так, клієнт ніколи не платить, поки не отримає товар.
Щось не так — твої проблеми.
Тому ти маєш знати, з ким ти працюєш,
хто твій клієнт і хто прикриє.
ПРИВАТНА ТЕРИТОРІЯ - МИСЛИВСЬКЕ УГІДДЯ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
А Монзер прикриє.
Тому ми маємо дозволити йому вбити лева?
Вітаю!
Як справи, друже мій?
Я завжди радію, коли бачу тебе.
- Вітаю. - Я теж.
Що ти мені привіз?
Голодного та спритного самця.
Якщо він тебе не з'їсть, то спробує трахнути.
Ні, я мав на увазі його.
Привіт. Я Оскар, хлопець Сари.
То ти і є пан Напалм.
Так. Дуже приємно, пане Монзер.
Для тебе дядько.
- Гаразд. - Сара мені як племінниця.
Лео дуже добре про тебе відгукується.
- Я впевнений, що він перебільшує. - Ні, зовсім ні.
Як це так?
Жартую.
Він пустун.
Еге ж.
Ти, бляха, знущаєшся.
Ти і його запросив?
Це великий смаколик, вистачить на всіх.
Шматок лайна послав двох головорізів до мого дому.
Лео…
Які погрожували дочці пістолетом.
- І він заплатить. - Та невже?
Коли прийде час.
Мавад?
Вітаю.
Я дуже ціную, що ти вирішив приїхати.
Чому б мені не приїхати? Це ж просто бізнес, так?
І вбивство левів.
Навіть не знаю, що гірше з тобою робити.
- Що відбувається? - Просто слухай.
Сьогодні буде дуже особливий день.
І не кажи.
Лео.
Маваде.
Ти знаєш його зятя?
Звичайно.
«Зустріч зі своїм тілом у Пуерто-Банусі».
Дуже оригінально.
Ти й ЦРУ запросив?
Навпаки. Це вона нас запросила.
Вітаю!
- Лео. - Давно не бачилися.
Радий бачити.
Маваде.
- Приємно знову тебе бачити. - Як доїхала?
І раптом я опинився тут,
в оточенні торговців зброєю з обох блоків,
соціалістичного та капіталістичного.
Спілкуючись з двома найбільшими спонсорами,
Монзером і ЦРУ.
Мене не запросили випити з ними,
але цей саміт міг би потрапити в усі заголовки.
Я не кажу про ідеологію.
Кожна людина вільна думати як заманеться,
і ми всі знаємо одне одного.
Занадто добре.
Важливо те, що ми всі тут сьогодні зібралися,
за одним столом, щоб обговорити практичні питання,
тобто бізнес.
Я очікую, що кожен залишить свою політику зовні.
- Завжди так роблю. - Чудово.
Лео?
Я уважно слухаю.
Нікарагуа.
Мій уряд збирається посилити підтримку контрас.
Їм потрібна зброя. Але не наша. Радянська.
Джино… Я ж працюю з кубинцями…
Ніякої політики, Лео.
Це бізнес.
Якщо вони дізнаються, що я сплю з ЦРУ, я втрачу клієнтів.
Ніхто не дізнається, Лео.
Це одноразова угода,
і ми всі в ній беремо участь, а не тільки ти.
Якщо мій контакт у КДБ коли-небудь дізнається, —
я труп.
Це має бути того варте.
Тобі добре заплатять…
І ви з Монзером зможете витратити все
на ваші улюблені африканські революції.
А чому б просто не озброїти контрас вашими гвинтівками?
Не можемо. Заборона Конгресу.
А російські гвинтівки
контрас нібито відібрали в комуністів.
Я не маю сертифікату на перетин Атлантики зі зброєю.
Це не мій шлях.
Відведи судно в Альхесірас під прапором Ємену.
Дамо гондураський сертифікат для перетину кордону.
Тож…
Якщо ти даси Лео цю нікарагуанську угоду, що з цього матиму я?
Іран.
Що?
Продаватимеш їм запчастини для F-14,
щоб вони воювали проти Іраку.
Ми направимо ці гроші на зброю для контрас.
Іранські аятоли фінансують падіння комунізму в Нікарагуа.
Ви всі довбані шизофреніки.
Це занадто делікатна справа.
Я продавав зброю Саддаму Хусейну роками.
Іракська армія — один з моїх найкращих клієнтів.
- А в чому проблема? - Ну…
Уявіть — вони дізнаються, що я постачаю до Ірану.
Маваде…
Ми всі ризикуємо.
Якщо КДБ дізнається…
Саддам Хусейн набагато гірший за КДБ.
Якщо я постачаю зброю Ірану, його ворогу,
я стаю зрадником.
Він розчиняє людей у кислоті за менше.
Ніхто не дізнається, Маваде. Це таємна операція.
Мені потрібні гарантії.
Я твоя гарантія.
У разі щонайменшого витоку нам усім кінець.
Панове, ви заробите найбільші комісійні у своєму житті.
Я прошу — відкладіть убік
будь-які почуття недовіри,
побоювання,
і працюйте як команда.
Бо, якщо ви ще не помітили,
маю для вас новини…
Світ змінюється.
Треба вчитися співпрацювати.
- За мир у світі. - Будьмо.
О боже. Ти такий пустун!
Як справи в спортзалі?
Добре.
Чудово.
Я радий.
Я чув, що Сара дуже щаслива з тобою.
Але я не знаю, навіщо вона
привезла тебе в Марбелью. Викладати аеробіку,
приглядати за своїм братиком-геєм
чи щоб використати у своєму бізнесі.
Це дуже гарне питання. Запитай її.
Можливо, ти зможеш виконати все.
Це було б чудово.
Нова пісня?
Ти ж збиралася в Марбелью?
Ти ж знаєш, я імпульсивна.
Я можу захопитися, і тоді іноді лажаю.
Так, я тебе чудово розумію.
Справді?
Скільки ти мені даси?
Вибач, що?
За мою підтримку.
Таню, я не хочу купувати твою підтримку.
Я хочу, щоб ми вдвох вирішували, як краще для сім'ї.
Гаразд. А якщо я захочу продати тобі свою підтримку?
І навіщо тобі це потрібно?
Бо мені байдуже.
Мені насрати на зброю, на війни…
- Таню, послухай. - Не хочу, Саро.
Мене цікавить лише музика. Це все.
Тож я підрахувала.
- Справді? - Так.
Витрати на музикантів,
промо-кампанію для турів і запис повноцінного альбому.
Усе це разом складає 90 мільйонів песет.
Дев'яноста мільйонів вистачить на п'ять років підтримки.
Це крихти
порівняно з тим, що тато заробить за ці п'ять років.
Я маю оплатити твою кар'єру?
Ні, заплати лише за її запуск.
Гаразд.
А якщо не вийде?
Ще 90 мільйонів на перезапуск?
- Це спрацює. - Або ні.
Може, всі вирішать, що ти гівняна співачка.
А раптом Уґо вирішить, що я охріненна?
Ти хочеш мене шантажувати?
Ми всі боремося, як можемо.
Зустрічна пропозиція.
- Давай. - Я покрию витрати на демо,
віддамо студії звукозапису,
і якщо вони випустять, станемо партнерами і вкладатимемо далі.
- Не хочу послуг. - Це не послуга.
Думаю, що так.
Краще відразу 90 мільйонів, так?
Уґо не роздумуватиме.
Таню…
Бо Уґо не думає.
Справді хочеш віддати себе в його руки?
Як хочеш.
Привіт.
Несподівана для багатьох поразка «Атлетіко Мадрид»
з різницею у два м'ячі.
Тривожний дзвінок для «Атлетіко Мадрид»…
- Добре, ось тут. Номер 12. - Зрозумів.
Скільки з мене?
Дві п'ятсот песет.
«Мофлі».
Це вже краще, якого біса.
Як справи?
Тобі щастить.
Зателефонував би вчора — залишився би без нічого.
Я не планував їхати в Мадрид, але дещо сталося.
Вони вже бодяжать.
Хочеш пива?
- Мені краще ром. - Гаразд.
- Зачекай ззаду. - Гаразд.
Як ти, Дані?
Добре. А ти?
Добре.
Я додала трохи «Кока-коли», бо міцний.
Дякую.
Ти чув про коал?
Припини, Дані, ти всю ніч не можеш зупинитися.
- Що? - Вони люблять оргії.
Коали?
Не слухай його.
Він божевільний.
Ні.
Їх досліджують.
Австралійські вчені з Університету Квінсленду.
Так, ясно.
Знаєш, які оргії їхні улюблені?
- Які? - Лесбійські.
- А так і не скажеш. - Так, уявляєш?
Уґо, тебе питають.
Що ти тут робиш?
Думаєш, я не знала?
Ти купуєш кокс у цієї навіженої вже три роки.
У неї опіка над донькою, бо вона поліцейський інформатор.
Гадки не маю, про що ти.
Комісар Лопера розповів татові.
Як бачиш, окрім татового раку
я знаю про нашу сім'ю все.
Чого ти хочеш?
Допомогти.
Вони його випустили.
Ти робив це багато разів?
Так, багато.
Ні, все гаразд.
У мене теж не було батька, як і в тебе.
Я знаю, як це — бути холодним, голодним, амбітним.
Але?
Ніяких «але», навпаки.
Сирота завжди вільніший, гнучкіший.
Ти для мене як чиста сторінка.
Чиста, ще не написана.
Я не думав про це в такому сенсі.
Мені подобається.
Тоді треба довіряти.
І найголовніше — бути вірним.
Маєш на увазі Сарі?
Ні, я не про Сару.
Я говорю про вірність родині.
Я говорю про відданість.
Як у мене з Монзером, з моїми людьми.
Заради них я укладаю угоди
або навіть п'ю віскі з такими покидьками, як Мавад.
Розумієш?
Так.
Бо цей світ — паскудний,
і в ньому забагато лайна, забагато хаосу.
Але коли ти вірний,
усе стає на місце.
Це перше правило, правило, яке врятує тебе від плутанини.
Лео…
Сара розповіла про рак.
Як ти?
Я збираюся жити сто років, хлопче.
Дідько.
Тобі не страшно?
Чув про таке?
Тибетські монахи мають традицію
створювати картини з піщинок.
Кольорові.
Вони чудові.
Потрібно п'ять, 10 чи 15 років, щоб покласти кожну піщинку на своє місце.
Вони дуже скрупульозні.
Знаєш, що вони роблять у той день, коли все завершують
і кладуть останню піщинку?
Дмухають на картину, і вона
летить до бісової матері.
Навіщо це робити?
Щоб показати, що ніщо не вічне, і не можна ні до чого звикати.
Я думаю, що тибетські монахи — довбані дебіли.
Упродовж 20-ти років
я розкладав свої піщинки.
Піщинки Фарада.
І я нікому не дозволю їх здути.
Тому мені потрібна міцна родина.
Це зрозуміло?
- Уґо… - Ти нічого не розумієш.
Чого я не розумію?
Думаєш, якщо тато помре, ти просто візьмеш
і успадкуєш усе це, наче якусь хімчистку?
Уґо, я пропоную тобі угоду.
У цьому й довбана проблема, Саро.
Ти думаєш, що проблема — це я або Таня.
А проблема — це дядько Монзер.
Він роздає контракти,
надає сертифікати і все гарантує.
І дядько Монзер — класний чувак, правда?
- Милий, навіть чуйний. - Так.
Але він також араб-традиціоналіст
з трьома дружинами, який ніколи в своєму житті
не сідав за один стіл з мамою.
Тож мені цікаво, що змушує тебе думати, що ти, жінка,
про щось домовишся з дядьком Монзером.
Чи бачиш себе в Йорданії на переговорах з ФАТХ?
Або з єменцями?
Або тунісцями?
Хто сказав, що я робитиму це сама?
Твій хлопець, Саро, не Фарад.
Він тут.
Дідько.
Ми влучили?
Не знаю.
Може, він поранений.
Зачекай на мене тут.
Що збираєшся робити?
- Піду гляну. - Гаразд.
Лео!
Дідько, Лео!
Дідько!
Стріляй. Негайно.
Давай ти.
- У мене закінчилися набої. - Тримай.
Зрештою, я не вбив лева.
І моїм суперником був не Лео.
А нездорова частина родини Фарадів.
Та частина, яка бачила в мені загрозу.
Я багато думав про це, і думаю, що це найкраще рішення.
Оскар підходить.
Давайте, хлопці, загальне фото!
Він усім подобається, рішучий
і має енергію, яка мені до душі.
І хоча я б хотів хлопчика з алжирським корінням,
це не зробило б нас мудрішими чи сильнішими.
Важливо те,
що він чоловік, якого хоче моя донька
і брат, який потрібен цій родині.
- Вип'ємо за кохання. - За кохання.
За кохання.
Тож замість мертвого лева, як трофей я отримав шлюб.
Я думав, що цим рішенням Лео наведе порядок, якого потребувала родина.
Покаже владу.
Але з Фарадами можна було розраховувати лише на одне…
Ти ніколи не знатимеш, яка війна на тебе чекає.
Переклад субтитрів: Дмитро Авраменко
Творчий керівник Яна Філоненко