VIDĚLI JSTE
Tvůj otec bude popraven.
Převezmeš jeho úkol a připravíš planetu na naši vládu.
Zabít tě není můj úkol.
Ale brzy přijde někdo další.
Tomuhle tady říkáte vězení?
K smíchu!
Odjakživa tě nenávidím.
Už nemáš co odpálit.
Ještě mám jednu věc.
A jakou?
Svou vlastní kostru, debile!
Temnolet je pravděpodobně po smrti.
Já věděl, žes to byl ty.
-Zabij ho! -Nemám na vybranou.
Ne!
Dostal jsi rozkazy,
ale planeta evidentně není připravena na příchod Viltrumské říše.
NEPORAZITELNÝ
Touhle dobou
by ti Anissa vyprávěla, jak Viltrumská říše
promění tuhle mizernou planetu v utopii.
Jak pošetilé by bylo klást odpor.
Já ti nic takového vykládat nebudu.
Po pravdě řečeno si přeju, abys kladl odpor.
Nejsem tu, abych tě zachránil.
Nejsem tu, abych šířil slávu Viltrumské říše.
Jsem tady, protože mě to baví.
Neznám nic příjemnějšího
než mít pěsti zmáčené teplou krví.
No vida.
To by šlo.
Ano!
Já chci ještě!
Výborně!
To byla jen rozcvička.
Ještě jsi si jistý, že bude po tvém?
Víceméně ano.
NEJNOVĚJŠÍ ZPRÁVY
Marku!
To není daleko, pomůžu mu!
Olivere!
Buď neustále v pohybu a nepřibližuj se.
Nenech se od něj chytit.
A jestli to bude moc nebezpečné, koukej zmizet.
Rozumíš?
Tví kluci jsou silní, Deb.
Podobné věci už zažili a zvládli je.
Tohle ne, Paule. Takhle to nikdy nebylo.
Sakra.
Marku!
Tak pojď!
Stůj!
Poslouchej.
Jen poslouchej...
Zbláznil ses?
Myslíš, že ti dám šanci vzdát se?
Královsky se bavím!
Hej.
Nevzdávej se, máš na to.
Ještě máš šanci.
Potřebuješ jen...
správnou motivaci.
Až skončím s tebou, zabiju i všechny ostatní.
Blíží se těžká nakládačka!
A ty jsi kdo?
Abych věděl, koho roztrhám na kusy.
Olivere, zmiz odsud!
Toho porazíme! Já to vím!
Běž!
Hlupáku.
Tobě se teď každá pomoc hodí.
Než bych ho zabil,
mohl ses chvíli zamyslet
a třeba mě i přechytračit.
Kde je tvé viltrumské srdce?
Dokud neuvidím, jak mi bije v ruce, neuvěřím, že ho máš.
Ukaž mi svou sílu!
Ukaž mi svůj vztek!
Skoro.
Jestli nic lepšího neumíš,
moc dobře to s tebou neskončí.
A to se musí stát zrovna teď? To si děláte prdel!
Nejsilnější nadčlověk, kterého jsem kdy viděl,
zrovna dává na držku
nejsilnějšímu superhrdinovi planety.
Takže potřebuju dobrou zprávu, Sinclaire.
To...
I ke zkušebnímu provozu nám chybí nejmíň dva týdny!
Netušíte, jak hutnou mají svalovinu.
Je to jako řezat kámen.
Až budou hotoví, budou jako bohové,
-ale ještě... -Hergot!
Přinášíme nejnovější zprávy.
Získali jsme záběry dalšího neznámého útočníka,
který bojuje s Neporazitelným na východním pobřeží USA.
Podrobnosti nejsou známy,
ale úřady žádají veškeré obyvatelstvo,
aby bylo ve střehu a drželo se pokud možno v budovách.
Jakmile se dozvíme něco dalšího, budeme vás okamžitě informovat.
Už zase?
Tohle máme zrovna za sebou. Copak si nedají pokoj?
Adame! Jsme v nemocnici.
Kterou platím ze svých daní.
Tati.
Samantho.
Bože, Adame, asi se probouzí!
Dojdu pro sestru.
Sestro!
Kde to jsem?
Jsi v bezpečí, zlato.
Kde je Mark? Co se stalo?
Jak dlouho jsem byla mimo?
Skoro týden.
Samantho, ničeho se neboj.
Tohle je speciální ústav.
Drží tvou identitu v tajnosti.
Co je tohle?
Panebože. Marku!
Mark? Chceš říct...
To je tvůj kluk?
Musím mu pomoct!
Samantho, ne!
Atomová Eve, prosím, uklidni se.
Ještě nemůžeš ani chodit.
Vypadá to snad, že potřebuju chodit?
Zatím si s tebou jen hraju.
Seznamuju se s novou hračkou.
Ale teď popojedeme, ne?
Ne že bych se nebavil,
ale začíná mi vrtat hlavou, proč mě sem vlastně poslali.
Porazit tebe a dobýt tuhle trapnou planetu
je příliš snadné.
Zábavné, ale snadné.
Znal jsem tvého otce.
Zamlada byl tak slibný.
A teď je po něm.
Popravili ho těsně před mým odchodem.
Je to smutné.
Rád bych viděl, jak by se tvářil,
kdybych mu řekl, že jsem tě zabil.
Dej mi s tátou pokoj.
Tumáš, ty starej smraďochu!
Tak pojď!
On tě zabije, Olivere. Zmiz odsud!
Sám s ním bojovat nemůžeš!
Podívej se na něj, je děsně starej.
Společně ho sejmeme.
Jsem starý, ale ne slabý.
Ale díky, že ses vrátil.
Roztrhnu tě vejpůl a sním ti srdce.
Co ty na to?
Že je to pěkná...
Nech ho být!
Odpočiň si, než ho vyřídím.
Ještě jsme neskončili.
Cítíš, jak tělo povoluje?
Nejdřív se roztrhnou svaly.
Pak se oddělí obratle.
A když se soustředíš navzdory bolesti, ucítíš ještě kůži,
napnutou k prasknutí, jak se začíná trhat.
To bude paráda.
Ne!
Rychlejší, než jsem čekal.
Nevadí.
Tak sním tvoje srdce.
Připravit k převozu, rychle.
Kristepane.
Donalde, řekni Debbie, že Oliver žije a bereme ho k nám.
Ano, pane. Probudila se Eve a chtěla by s vámi mluvit.
Prý je to naléhavé.
Je to Viltruman, Eve. Silnějšího jsme ještě neviděli.
Podle našich lidí by sejmul i Nolana.
A ty nejsi zrovna v bojové formě,
vzhledem k minulé viltrumské návštěvě.
Dokážu přeskupovat hmotu, Cecile.
Takže jsem možná jediná na světě, kdo ho může zastavit.
A Mark je tam sám.
Eve, to po mně nechtěj.
Nemáš na vybranou.
Za tebou!
Tohle si nenech ujít.
Dost!
Ne, prosím.
Nech ho být, ty zvíře.
Dobrý nápad.
Marku!
Zmiz odsud!
Taková péče o bezpečí jiných.
Vážně jste směšní.
Marku!
Máš dost vlastních problémů, kotě.
Roztomilé.
Co?
Zvýšila jsem hustotu vzduchu.
Znám všelijaké triky.
Chytré.
Ale slyším, že jsi udýchaná.
Jak dlouho to vydržíš?
Vždyť už jsi unavená.
Leda z těch tvých keců.
Taková pěkná.
Je tě škoda.
Ne!
Eve, prosím.
Bez tebe to nedokážu.
Bez tebe nemůžu žít.
Prosím!
Prosím.
Prosím!
Eve! Prosím!
Nesnaž se mluvit.
Cecile!
Potřebuju tě, Cecile!
Hlavně nepřestávej dýchat.
Takové silné pouto.
Viltrumané nic takového neznají. Je to slabost.
Vynikající.
Začínám chápat, proč máš k těm ubožákům takovou náklonnost.
Eve!
Eve.
Už to bude, co?
Jestli jí chceš něco říct, radši nečekej.
A už je pozdě.
Když už mám tvou pozornost,
rád bych ti poděkoval, Marku. Vážně.
Málokdy se můžu takhle vyřádit.
Obyčejně bývá spousta omezení,
co se nesmí zničit a kdo se nesmí zabít.
Ale z nějakého důvodu, který mě vůbec nezajímá,
mi přikázali ovládnout Zemi jakýmkoli způsobem.
Něčím jsi nás nasral a já ti za to děkuji.
Bylo mi nesmírným potěšením.
Je mi jedno, jak jsi silný.
Je mi jedno, jak jsi rychlý.
Vidím budoucnost.
A ty se nedožiješ zítřka.
Po tom všem
mi chceš ještě vyhrožovat?
Musím říct, že na mě děláš dojem, hochu.
Tak se do mě pusť.
To už bylo lepší...
Když se naštveš, nezesílíš. Tak to nefunguje.
Padej!
Sakra.
Zemři!
Dávej pozor!
Jsem tak sám.
Ostatní Viltrumané se mě bojí.
Nikdo se mnou nemluví.
Nikdo se se mnou nechce přátelit. Prý jsem nestabilní.
Posílají mě z planety na planetu, abych jejich jménem páchal zvěrstva.
A čím lépe mi to jde,
tím víc se mě bojí.
Jsem oběť vlastního úspěchu.
Dobyvatel. Nemám ani pořádné jméno.
Jen poslání.
Dokázal bych daleko víc, ale nikdo to nevidí.
Jsem sám, až bych brečel, ale to nedělám.
Nikdy.
K čemu by to bylo?
Nikdo v celém vesmíru by na to nebyl zvědavý.
Vezmi si to s sebou do hrobu.
Marku!
Debile.
Eve. Jak?
Tentokrát...
Tentokrát se přesvědčím, že je po ní.
Nech ji být!
Na tebe mám ještě síly dost.
Vidíš? Víc než dost.
Ani náhodou.
Takhle jsi to chtěl?
Bavíš se dobře?
Je to sranda?
Odpověz!
Stálo to za to.
Eve?
Eve.
Marku.
Ty žiješ.
A ty taky.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Myslel jsem, že jsi...
Marku?
Marku.
Hej.
Já jsem nahá?
Marku.
Probuď se.
Eve.
Jak dlouho jsem byl mimo?
Tři dny. Byl jsi vážně zraněný.
Co se stalo?
Ty si to nepamatuješ?
Ne.
Pamatuju si všechno. Pamatuju si...
Pamatuju si, že jsi umřela.
Neumřela jsem.
Ale moc nechybělo.
Jak to?
To je složitý.
Schopnosti jsem získala ještě před narozením,
ale omezili mi je mentálními bloky.
To je jediný důvod, proč nemůžu měnit hmotu bytostí s vědomím.
Ale když se stane něco hodně traumatického,
ty bloky to přebije
a já můžu používat své schopnosti bez omezení.
Už se mi to jednou stalo a chtěla jsem ti to říct,
ale nikdy na to nebyla správná chvíle.
Blízkost smrti byla dost stresující, abych dokázala opravit celé své tělo.
Bez tebe bych to nepřežil.
Já taky ne.
Přebudovat ta těla je spousta práce.
Vyvíjíme k tomu nové nástroje.
Nedá se to uspěchat.
Co to meleš?
Viděl jsi, co ten netvor udělal Neporazitelnému?
To byl jediný Viltruman. A když je teď po něm,
nepochybně sem zamíří hromada dalších.
Nad tím už jsem samozřejmě uvažoval.
Ale když to slyším takhle po lopatě...
Výborně. Ať to stojí, co to stojí.
Dokonči je, Sinclaire.
Místo večeře a filmu to dneska vypadá na práci.
To mi došlo.
Ahoj.
Mami.
Já si...
To nic, Eve.
Všichni teď potřebujeme útěchu.
Jsem v pořádku, mami.
Je mi to hrozně líto.
Co?
Všechno.
Když jsem si vzala tvého otce,
nevěděla jsem, jaký ti dám život a jakou budeš mít odpovědnost.
Vzpomínám, jak jsme se pořád ptali, jestli už se u tebe projevily schopnosti.
Jak jsme doufali.
Jak jsme byli zklamaní, když se to ještě nestalo.
Teď mi to připadá nechutné.
Vidím, jak ti ubližují a jak bojuješ o život...
Je to moje vina.
Mami, to není tvoje...
Mohla jsem tě toho ušetřit.
-Mami... -Neměla jsem tvému otci věřit,
že to bude v pohodě.
Mami.
Všechno jsi udělala správně.
Marku, hrozně tě miluju.
Já tebe taky.
Jak je na tom Oliver?
V pohodě. Leží o pár dveří dál.
Personál ho stěží udrží v posteli.
Omlouvám se za vyrušení. Slyšel jsem, že ses probudil.
-Chci poděkovat... -Kde je Dobyvatel?
Tak se jmenoval?
Je po něm, Marku. Zabil jsi ho.
Kde je jeho tělo?
Spalte ho.
Jo.
V uplynulých týdnech jsme přišli o tolik přátel
a tolik toho máme před sebou,
že je až zvláštní zastavit se a shromáždit se ke vzpomínce.
Není to ale smyslem našeho boje?
Zachránit nebo uctít třeba jediný život?
Rex by mi řekl, ať ty kecy přeskočím,
ale já vím, že v to věřil i on.
Vždycky byl sebevědomý, ale přiznával i svá selhání.
Věřil si, ale dovedl přiznat strach.
Byl vším, čím chci být i já.
Na počest mého přítele a toho, co pro mě znamenal,
si měním jméno z Rudyho
na Rexe,
aby aspoň jeho jméno žilo dál.
Doufám, že se dokážu vyrovnat jeho odvaze a obětavosti.
Bude nám nesmírně scházet.
Atomová Eve by zřejmě taky ráda řekla pár slov.
Mohl jsi tam jít sám.
To bych asi...
To bych asi neustál.
Takhle to bylo snazší.
Já to chápu.
Miluju tě, Rexi.
Rex byl...
moje první...
všechno.
V dobrém i zlém. Byl...
Omlouvám se.
Rex a já
jsme měli složitý vztah.
Hele.
Já...
Nemůžu uvěřit, že je pryč.
Nikdy jsme se nerozloučili.
Nemluvili jsme spolu, co jsem se odstěhovala z věže.
Když někoho znáš tak dlouho, připadá ti pořád stejný.
Nechceš, aby se změnil nebo dozrál. Ale Rex...
Změnil se hrozně moc.
Mrzí mě, že jsem s ním nestrávila víc času.
Mě taky.
Milovala jsem ho.
Doopravdy.
I když mě tolikrát podvedl.
Všechno se to seběhlo tak rychle, že...
Ty se usmíváš?
Promiň, ale...
Myslel jsem, že jsem o tebe přišel.
Teď můžu myslet jen na to, že jsi navzdory všemu
pořád tady a v pořádku...
Tohle bude divný.
Na tohle si asi nikdy nezvyknu.
Už to bude.
Ještě!
Hotovo.
Děkuji.
A co chcete?
Angstrome Levy.
Viděl jsi, co naše ambice udělaly našemu světu.
A co jsme museli udělat sobě, abychom tu přežili.
Chcete nový domov?
Fajn.
To je pouhý začátek rozkoší,
kterých společně dosáhneme.
Pane, vím, že vás moje názory často nezajímají,
ale určitě je to rozumné?
Nemáme na vybranou, Donalde.
Je uvnitř 400tunového bloku wolframové oceli,
10 kilometrů pod zemí.
Jestli sebou jen cukne, všechno tady vybuchne.
A jakmile se mu vrátí vědomí,
poví nám všechno o Viltrumské říši
a o tom, jak ji zastavit.
Zítra mě konečně pustí! Pomůžu ti opravovat města.
Co?
Tobě je to jedno.
Ale není. Jen...
Pořád se toho hodně děje, Olivere.
Já vím. A můžu pomáhat.
Budu tě poslouchat a vůbec. Slibuju, že budu hodný.
Proto jsem vlastně tady.
Měl jsi pravdu.
Ohledně Maulerů i Angstroma.
Ublížili tolika lidem.
Angstrom tebe a mámu málem zabil.
Jestli někdo ohrozí mou rodinu nebo někoho, koho mám rád,
bez váhání ho zabiju.
Jsem přivolán.
Odpusťte, pane.
Neodvážil bych se budit velkou šelmu,
kdybych neměl dobré zprávy.
Mluv, Temnokrvi.
Než si vzpomenu,
jaká rozkoš je žvýkat čerstvé maso.
Vím, jak vás vrátit na pekelný trůn.
Mocný obyvatel povrchu,
jakého tato planeta neviděla celé věky.
Obyvatel povrchu?
Ano.
S nedostižnými schopnostmi.
Svážeme jeho černé srdce do vašich služeb, pane temnoty.
Jak?
Našel jsem způsob, jak ho přivolat.
Sem.
Překlad titulků: Tomáš Lenikus
Kreativní dohled Lucie Musílková