TIDLIGERE
-Jeg rejser ikke uden dig. -Jeg rejser aldrig.
Kan vi tale om det, før vi...
Det var nederen.
-Er du i live? -Fremskridt.
Du holder af mig. Du er halvvejs mod målet.
Jeg blev lovet en værdig modstander.
Nogen er ved at stjæle uafhængighedserklæringen.
Jeg vil hellere sige op
end arbejde med en skinhellig nar som dig.
Det er ikke begravet under et bjerg,
men det er vores.
Nolan var ikke rejseskribent.
Kid Omni-Man er her!
Kors.
-Hvad er det -En ny start.
Jeg slog skurkene.
Du dræbte dem!
Tænk, at jeg kommer for sent.
Fik dig!
Du ville selv med, Rex.
Jeg havde glemt, hvor kedeligt det er.
Lad os tage en drink.
Vi skal købe ind. Ingen laver mad til os længere.
Hvad gjorde I på Teen Team?
Eve boede stadig derhjemme,
Kate passede sig selv,
og jeg stjal Robots kreditkortnummer
og levede af pizza, nudler og sort kaffe.
Jeg fik næsten skørbug.
Det ville jeg ikke være stolt af.
En rock and roll-stjerne følger en rock and roll-livsstil.
Hvad med dig?
Mine forældre tvang mig på specialkost, siden før jeg fik fast føde.
Sært, at en pige, der kunne krympe, skulle passe på sin vægt.
Laver du så middag til os i aften?
Jeg prøver.
Er det en squash eller en agurk?
Så langt nåede jeg ikke.
Kan du finde ud af at lave mad?
Nej. Derfor har man internettet.
Kom nu. Jeg tror, Robots kreditkort virker endnu.
Du behøver ikke spise det.
Og du behøver ikke lave det.
Jeg vil gerne lave mad, Rex.
Jeg vil købe mad, lave et måltid og så spise det.
Du kan hjælpe, eller du kan...
Gøre noget andet.
Rex!
"Parmesanost." Jeg kan lide ost.
Skal jeg ikke stå for det?
Vil du stå for ost?
Jeg kan også tage smør.
Og mælk. Alle de koagtige ting.
Mener du mejeriprodukter?
Kald det, hvad du vil. Jeg har styr på det.
Nogen har lige meldt sig til en røvfuld.
Kom så, Rae!
Fandens.
Fascinerende.
Godt, du er imponeret.
Eksploderede den bare, da du tog den?
Den udspionerede mig i mit hus.
Er der nogen, der ved, hvem du virkelig er, og hvor du bor?
Det er værre endnu. De kender også til min familie.
Rudy, ville det ikke gå hurtigere, hvis du var opmærksom?
Det handler om analyse, ikke opmærksomhed.
Og jeg har andet at se til.
Lad være med det.
Det er uhyggeligt.
Hvad skete der med jer?
Spørg ikke.
Vi bestiller forresten pizza til middag.
Er vi for underlige nogle gange?
Skal vi være mere normale?
Hvad snakker du om?
Den er for beskadiget til at fastslå, hvem der byggede den,
eller hvem der styrede den. Jeg tror, det var hensigten.
Kan du intet fortælle mig om den?
Den stammer fra Jorden, og den er ekstremt sofistikeret.
Det er alt.
Pas på.
Undskyld.
Hvem end, der lavede den, har mange ressourcer til rådighed.
Mange ressourcer, siger du?
Det blik kender jeg.
Sig, at du ikke gør, hvad jeg tror, du skal til at gøre.
Hvad laver du her, Mark?
Ud over at koste skatteyderne millioner af dollars
og angribe en regeringsinstitution.
Det er en forbrydelse.
Måske endda forræderi.
Du ved godt, hvorfor jeg er her.
Lad, som om jeg ikke gør.
Du udspionerer os igen.
Hvad det end er, er det ikke vores.
Lyv ikke for mig, Cecil.
Ville vi udspionere dig, ville du aldrig bemærke det.
Tænk på det,
næste gang du smadrer dig vej ind i Pentagon.
Lad os ikke holde på dig.
Det her?
Det er ikke forbi.
Det var en skræmmende start på min morgen.
Sikke et rod.
Hvad gør vi, hvis Mark ikke tror på os?
Vi må fandeme håbe på, det ikke sker.
Desuden er det sandt.
-Men vi udspionerer Grayson-familien. -Ja.
Men ikke med den.
Jeg vil gerne vide, hvem der gør.
Jeg får laboratoriet på sagen.
Pis.
Undskyld forsinkelsen.
Hejsa.
Jeg troede, du havde glemt vores date.
Jeg var ved at begå forræderi.
-Det fortæller jeg om senere. -Du ved...
Det var underligt inden.
Fordi det ikke bare var en date, men en rigtig date.
Men det underlige er...
At det ikke er underligt?
Ja.
Præcis.
Misforstod jeg det?
Nej.
Men vær sød at sige,
at det ikke er en glødende portal ved siden af os.
Gid jeg kunne sige det.
Det virkede! Vi fandt ham!
Jeg sagde jo, forskningen ville give pote.
Seriøst? Jer igen?
Invincible! Kom med os!
-Det er afgørende. -Vi forklarer senere.
Den var god.
Kender du de spøgefugle?
De stjal uafhængighedserklæringen, mens jeg reddede Rex.
Du kan huske os! Fantastisk!
Det ved jeg ikke, om det er.
Jeg er Dropkick, og det er Fightmaster.
På trods af vores fede navne er vi ikke ude på ballade.
Vi behøver hjælp.
Hvad? Nej.
I burde være i fængsel.
Vi havde god grund til at stjæle den.
Der var liv på spil.
Det er der stadig!
Vi er fra fremtiden.
I har ti sekunder til at forklare.
Du skal hjælpe os med at vælte vores konge.
Da vi så dig,
indså vi, historierne var sande.
Kun du er stærk nok.
Hvad snakker I om?
Hvis det er en tidsmaskine, kan I så ikke komme tilbage senere?
Vi har kun strøm nok til denne tur.
Du aner ikke, hvor mange der døde for det.
Jeg beklager,
men jeg tager ikke til fremtiden med jer.
Hvis I altså er derfra.
I er heldige, vi er på date, ellers røg I i fængsel.
Måske er du ikke den helt, vi troede.
Åbenbart ikke.
Jeg troede, den replik ville virke.
Du er for dum.
Er du sikker på det?
Jeg spolerer ikke vores date, fordi...
Mark!
Hvor fanden er jeg?
Det har vi sagt! Fremtiden.
-Tag mig tilbage! -Men du er her allerede.
Vi beviser, at vi er de gode.
Og hjælper du os, får du uafhængighedserklæringen tilbage.
Jeg håber virkelig, I har brug for mig.
-Har du altid det på? -Hallo.
Du er allerede på tynd is, makker. Hvor kan jeg gemme mit tøj?
Hey.
Var det mig?
Hvorfor så jeg trist ud?
Med tidsrejser er det bedst ikke at stille den slags spørgsmål.
Hvad er der sket her?
Krig. I århundreder.
Os mod ham.
Og vi tabte.
De tror, vi er kongens spioner. De har udgangsforbud.
Midt på dagen?
Hele dagen. Hver dag.
Man må gå til sin arbejdslejr.
-Eller deltage i en offentlig henrettelse. -Hvis det er familie.
Men det er det.
Vent. Forklar det forfra.
Planeten var på randen af kollaps.
Så blev én mand Jordens hersker.
Han regerede godt...
...i et stykke tid.
Sagnet siger, hans hjerne fungerede bedre.
Men noget ændrede sig. Vi ved ikke helt, hvad der skete.
Det var før vores tid.
Men langsomt blev han gal.
Indførte nye love.
Obligatoriske arbejdslejre.
Fængsling af dissentere.
Derefter blev det værre.
Meningsløse krige uden grund.
Automatiske fabrikker, der byggede hans garde.
Nationer straffet og tvunget til at leve
uden strøm eller teknologi.
Da han personligt udryddede ti byer for at gøre modstand,
blev oprøret født.
Vi prøvede at stoppe ham.
Han var for stærk.
Vi byggede endda en tidsmaskine.
Jeg byggede en tidsmaskine.
For at finde løsninger i fortiden.
Ifølge et sagn
kunne blæk fra uafhængighedserklæringen
lave en dødelig gift.
Det virkede heller ikke.
Så så vi dig.
Og vi indså, du kunne redde os.
Jeres konge er superstærk,
næsten umulig at dræbe og har regeret i hundredvis af år?
Ja.
Er han viltrumit?
Vi ved ikke, hvad det er.
Okay. Hvad kan jeg gøre?
Tak. Vores næste skridt bør være...
At lave noget larm!
Pas på!
Det burde få lidt opmærksomhed.
Stop, borgere!
I overtræder kongens udgangsforbud
og straffes med øjeblikkelig fængsling og/eller henrettelse.
Det er normale robotter, ikke? De er ikke sansende, vel?
-Nej. -De er den kongelige garde.
Der er millioner af dem.
De håndhæver kongens vanvid mod folket. Men før du...
De er ikke stærke,
men er der millioner, vil det tage lidt tid.
Du skal ikke kæmpe mod dem.
Vi vil fanges. Det er den hurtigste måde at se kongen.
Det skulle du have sagt.
Hvad hedder kongen?
I overtræder kongens udgangsforbud
og straffes med øjeblikkelig fængsling og/eller henrettelse.
Det ved vi.
Invincible.
Vi har ventet på dig.
Ja. Indtil du ved, hvordan det blev bygget.
Han brugte ikke robotter.
Kongen tog vores mor, da vi var otte.
Vi så hende aldrig igen.
Vi voksede op i lejrene.
Derfor sluttede vi os til oprøret
og risikerede alt for at få dig hertil.
Nu møder du kongen.
Hvad sker der med dem?
Henrettelse.
-Det tror jeg ikke. -Nej!
Stop kongen! Vi klarer os selv!
-Men... -Vær sød at gøre det.
Okay, røvhul, hvem du end er,
er det slut.
Immortal?
Kun én levende mand kender mig ved det navn.
Er det virkelig dig?
Er du Jordens konge?
Mark Grayson.
Endelig kom du.
Gudskelov.
Det er så mange år siden, du rejste med din familie.
Jeg vidste ikke, om jeg ville genkende dig.
Jeg er ikke den Mark, du kender. Jeg er fra...
-Fortiden, vel. -Du ser tynd ud.
Svag.
Har du været syg igen?
Fandt de ikke en kur mod...
Det handler ikke om mig.
Hvad laver du? Gør du folk fortræd?
Du gav mig intet valg.
Kun sådan kunne jeg få dig tilbage.
Jeg ville ikke, men jeg måtte tvinge dig.
Hvad snakker du om?
Jeg er ikke viltrumit.
Du skulle ikke have givet mig ansvaret.
Du er kejseren.
Du burde have vidst, jeg ikke magtede det.
Især efter så lang tid.
Lod jeg dig regere?
Lad ikke, som om du ikke husker det!
Alt det her er din skyld!
Jeg ville ikke have ansvaret.
Jeg var træt. Klar til at komme videre.
Det sagde jeg, men du sagde...
Du sagde, jeg var den eneste, du stolede på.
Immortal, jeg kender dig.
Arbejdslejre, dræbe uskyldige, krige?
Sådan er du ikke.
Manden, du husker, er død.
Det privilegium fik jeg ikke.
Handler det om Kate?
Er hun... død?
Kate?
Det navn kender jeg ikke.
Er hun den rødhårede, du...
Nej, ikke Eve. Kate.
I blev forlovet.
Altså i fortiden.
Jeg har haft hundredvis af koner.
Jeg har overlevet alle, jeg har elsket.
Ved du, hvad det gør ved en mand?
Århundrede efter århundrede?
Nej.
-Men... -Selvfølgelig ikke.
Du var den heldige.
Den begavede.
Din familie overlevede.
Du skal betale, hvad du skylder mig.
Om du vil eller ej.
Derfor satte jeg alt dette i gang.
Hvad skal jeg gøre?
Gør en ende på min smerte.
Det kan jeg ikke.
Beklager, Immortal, men jeg kan ikke blive her,
og jeg kan ikke styre planeten.
Det var ikke det, jeg mente.
Tænk, at de troede, at to vagter var nok til os.
De berømte sidste ord.
Dræb mig.
Hvad?
Jeg er blot en skal af mit gamle jeg.
Hav nåde.
Stop mine og denne planets lidelser.
Nej! Bare hold op!
En konge kan ikke holde op.
Han må falde for evigt.
Dræb mig, og magten vender tilbage til folket.
Kun sådan kan menneskeheden rejse sig på ny.
Det er det, jeg ønsker.
Måske ville den mig, du kender, dræbe dig, men det gør jeg ikke.
Du efterlod mig her.
Du gjorde mig til et monster.
Hvor mange flere skal dø på grund af dine fejl?
Dræb mig, om du vil eller ej.
Ellers vil du og mange andre dø.
Kast dig ind i solen eller noget.
Selvmord er en kujons flugt!
Stop! Vi behøver ikke gøre det her. Lad mig hjælpe.
Jeg er faldet for dine løgne før.
De er intet andet end falske håb.
Men nogle ting kan kun ende med døden.
Engang var vi venner. Gør det for mig.
Det kan jeg ikke.
Jeg beder dig.
-Det virker! -Hold kæft!
Lad mig bevise, hvem jeg er blevet.
Vent! Nej!
Hold op med det her!
Der er kun én måde at stoppe mig på.
En måde at stoppe det på for evigt!
En måde at redde dem på. Og alle de andre!
Hvem lader andre dø,
fordi han ikke vil handle?
Det er den eneste løsning.
Jeg beder dig!
Det er nok!
Jeg vidste ikke, det ville være sådan, men...
Tak.
Det var nok svært.
Tak mig ikke.
Tak mig ikke for det.
Det var hans ønske.
Og?
Det er ingen grund til at slå ihjel.
Han gjorde mange fortræd.
Ja, det ved jeg, men han reddede også mange mennesker.
Det er ikke nok.
Han er død. Hold nu bare kæft.
Hold hans ligdele adskilt, ellers vender han bare tilbage.
Kongen er død.
Hans styre er forbi.
Ledelsen overdrages nu til folket.
I det mindste gjorde han det, før han døde.
Jeg ved, du ikke er glad, men du reddede vores verden.
Tak.
Bare tag mig hjem.
Vi har ventet længe.
Du mangler bare én ting.
Hvad?
Hvor kan jeg gemme mit tøj?
Hey.
Fik du det? Okay. Hold fast!
Hvordan...
Det var en tidsrejse. Havde de brug for dig?
Ja. Jeg...
Eve, er jeg et godt menneske?
Selvfølgelig er du det.
Hvad skete der?
Jeg så Immortal.
Frygteligt.
Han levede for længe.
Han dræbte folk og slavebandt hele planeten.
Og jeg måtte...
Jeg måtte stoppe ham.
For altid.
Åh gud.
Han ønskede at dø.
Det var min skyld.
Jeg lod ham regere verden.
Jeg ødelagde det hele.
Kan du huske, vi sagde, at mig fra fremtiden ikke var mig?
Ja.
Dig fra fremtiden er heller ikke dig.
Hvad end det var, var det ikke vores fremtid.
Men jeg dræbte ham.
Ja.
Det lyder til, han var klar.
Jeg ved, det ikke løser det, men vi kommer igennem det sammen.
Og bliver du nogensinde til en verdenserobrende nar,
tæver jeg noget fornuft ind i dig, okay?
Okay.
Hvis du lover at gøre det samme for mig.
Du ville aldrig gøre noget...
Aftale.
Lad os gå.
Jeg ødelagde endnu en date.
Jeg sagde, vi skulle gå. Ikke, at daten var forbi.
-Er det, hvad jeg tror? -Ja.
Vi skal lige forbi New York.
Du mener vist Washington DC.
Hvad?
Det er dumt og alt for tidligt,
men...
Jeg elsker dig.
Jeg ved ikke, om det er dumt eller ej, men...
Jeg elsker også dig.
Og så, kære publikum, retter vi opmærksomheden andetstedshen
for at give unge Mark Grayson og Samantha Eve Wilkins
det privatliv, de fortjener.
I dette øjeblik, lysår væk,
sidder rumvæsnet Allen i en viltrumitisk fængselscelle.
Disse lænker kan ikke holde ham.
Disse vægge kan ikke holde ham.
Dette fængsel kan ikke holde ham.
For rumvæsnet Allen er blevet meget stærk.
Men han venter,
for rumvæsnet Allen har en plan.
Farvel, min ven.
Endelig.
Rumvæsnet Allen. Låst fast, men ikke ude.
Men først et kort resumé
til jer med dårlig koncentrationsevne.
Tvunget til at kæmpe mod Anissa, en viltrumit med et frygteligt ry,
lod Allen sig fange i håb om at finde ud af, om Nolan Grayson,
alias Omni-Man, alias Marks far,
alias mulig viltrumitisk allieret nummer tre,
stadig var i live.
Allens plan virkede.
Nolan var i live.
Men han blev også dømt til døden, når han var kommet sig,
ifølge viltrumitternes onde tradition.
Med sin implanterede kommunikationsenhed
fortalte Allen Nolan, at han besøgte Mark
for at få hans hjælp i krigen
mellem Planetkoalitionen og Viltrum-imperiet.
Allen bad Nolan om at slutte sig til dem, men Nolan nægtede,
overbevist om, at hans henrettelse var berettiget
på grund af hans forræderi mod både Viltrum og Jorden.
Men Allen var vedholdende.
Nolan kunne stadig nå at rette op på sine fejl,
eller i det mindste hjælpe andre i deres kamp mod Imperiet.
Men Nolans svar var altid det samme...
Nej.
Men da Allen var ved at give op,
sagde Nolan noget, der gav ham håb om, at alt ikke var tabt endnu.
Jeg tror...
...jeg savner min kone.
Allens samtaler med Nolan blev jævnligt afbrudt,
da hans bødler ville henrette ham.
Derefter blev hans henrettelser udsat.
De er virkelig dårlige til deres job.
Du skal væk.
Vi har talt om det en million gange.
Jeg rejser ikke uden dig.
Det er anderledes nu.
Mine bødler kommer snart.
De er ikke som de andre. De er viltrumitter.
De vil dræbe dig.
De vil også dræbe dig, så jeg har en idé.
Lad os bryde ud, før det sker.
Nej.
Kom nu.
Med dig på vores side kan vi vinde krigen.
Jeg er ikke på jeres side. Jeg er ikke på nogens side.
Jeg vanærede mit folk.
-Jeg forrådte min familie. -Åh gud.
-Ikke mere. -Jeg forlod mine sønner.
-Find en større laser. -Jeg begik forbrydelser
mod alle og alt, jeg holder af.
Så gør det godt.
Glem dit folk, u-forråd din familie,
og hjælp mig, Mark og ham den anden dreng med at stoppe Imperiet!
-Nej! -Kom nu!
Så dør vi sammen.
Det gør vi vel.
De var stagneret.
Allen og Nolan ventede på deres død
fra rummets mørke.
Nolan.
Jeg troede, I havde glemt mig.
Vi glemmer aldrig vores pligt.
En skam, det samme ikke gælder dig.
Er du klar?
Farvel, min ven.
Og med det, kære publikum, slutter vi os til Allen,
der risikerer alt
for at redde en tidligere fjende og ny ven,
der ikke vil reddes.
Du skal ikke dø endnu, makker.
Du forlod din mission om at overtage Jorden.
Men det er kun én af dine mange forbrydelser.
Desertering.
Uautoriseret avl med en underlegen art.
Mord!
Forræderi.
Har du noget at sige til dit forsvar?
Lad ritualet fortsætte.
Må du dø med mere værdighed, end du levede.
Jeg troede, jeg havde mere tid.
Hejsa!
I bærer ikke nag, vel?
Fandens! Pis! Stop!
Fandens!
Hvorfor ikke dele morskaben?
Sådan! Ud med det! Vi kan godt!
Afsted! Jeg tror på dig!
Sådan skal det være.
Hallo! Det er Allen.
Jeg ved ikke, hvem der er derinde, men der er fest udenfor.
Tager du de stærke sager med?
Hvem vover at forsøge at befri Battle Beast?
Det gør jeg...
...hr. Beast.
Denne fest, du taler om...
Vil modstanderne være min styrke værdig?
Ja. Absolut.
Viltrumitter?
Dem har vi helt sikkert.
Hvor mange?
Det bliver meget specifikt.
Der er tre, men én er min ven, så fingrene væk.
Du har frit slag med de andre to.
Frit slag?
Det udtryk behager mig.
Hold ud, Nolan! Vi kommer!
Hvad? Nej. Lad mig være, rumvæsen.
Vi hørte historier om den store Nolan.
Krigene, triumferne, civilisationerne, du erobrede.
Hvilken sygdom kunne have ændret dig?
Måske havde han det i sig.
Vi bør undersøge hans slægt, hvis råddet stikker dybere.
Ja! Se lige der!
Var dit forræderi værd at dø for?
Svar mig!
Ja.
Jeg er ked af, at du aldrig vil forstå det.
Kom. Han er denne vej.
Du lovede mig viltrumitter.
Disse væsner er ingen modstand.
Vi er der næsten.
Jeg troede, det var henrettelsesrummet.
Bedrager! Du har ingen ære.
Du lovede mig et glorværdigt slag,
men den eneste værdige modstander er dig.
Lad os lige... Hvad med at slappe af?
Okay. Det var tydeligvis en dum ting at sige,
og du slapper ikke af, så det beklager jeg.
Nolan! Ved du, hvor du er?
Vent!
Vælg dine sidste ord.
Beklager forsinkelsen.
Du ser rædsom ud.
Har I gjort det? Det var ikke pænt.
Jeg sagde, du skulle rejse.
Du skulle have lyttet.
Viltrumitter.
Omsider kan jeg få stillet min kamptørst.
Tilgiv ham, han er fan og har glædet sig til at møde jer.
Jeg har ventet længe på en værdig udfordring.
Jeg vil nyde det her.
Og bliver konflikten mit livs endeligt,
vil jeg nyde det endnu mere.
Det dræber jeg dig for.
Er det et løfte?
Vi får dig fri på et øjeblik.
Gå nu.
Jeg hører dig, men gør det alligevel.
Er du den særlige unopaner?
Jeg vil ikke prale...
Av.
Du er ikke så særlig.
Stop. Nej.
Undskyld, jeg spolerede din henrettelse, Nolan.
Jeg dør vist først.
Væk fra ham!
Godt at se dig.
Er du blevet klippet? Trimmet overskægget?
-Har du sat dit overskæg? -Rejs dig!
Du vanærer dig selv igen!
Jeg vidste, du havde det i dig.
Jeg hader dem her.
Tror du, Battle Beast kan overleve i rummet?
Sandsynligvis.
Hvad?
Jeg vil give dig en highfive, fordi vi vandt,
men det var vildt klamt, så det føles lidt upassende.
Har du set den anden viltrumit eller vores lodne ven?
Ikke siden du rykkede kampen udenfor.
Måske stak han af, men hvad skete der så med viltrumitten?
Mere! Giv mig mere!
Han må være her et sted.
For en, der næsten døde, kom du dig hurtigt.
Ja. Takket være dig.
Du kom og reddede mit liv.
Godt gået.
Måske lod jeg ham mishandle mig lidt mere, end jeg behøvede.
Han kunne have dræbt dig.
Ja, men du havde brug for motivation.
Jeg ville ønske, du ville slutte dig til vores sag,
men vil du ikke forråde dit folk,
selvom de er psykopatiske mordere,
forstår jeg det. Jeg ville bare ikke se dig dø.
Hvorfor?
Vi sad i brummen sammen. Det gør os til venner.
Ingen viltrumit ville gøre det for en anden.
Det ville du.
For Debbie og Mark og den lilla dreng, du fortalte mig om.
Og for mig, åbenbart, lige nu. For det gjorde du.
Vi skal have benene på nakken, før de sender forstærkninger.
Måske kan vi kortslutte den fine metalbunke derovre?
Ingen kommer.
-Hvad? -Vi skal ikke bekymre os.
Der kommer ingen forstærkninger.
Fængslet havde tid til
at ringe til Viltrums hovedkvarter.
De ved, hvad der skete, men de kommer ikke.
Det kan de ikke.
Jeg har brug for mere
end en ufuldendt tanke og et mystisk udtryk.
Der er under 50 fuldblods-viltrumitter
tilbage i universet.
Det er Imperiets bedst bevogtede hemmelighed.
Og derfor kan vi slå dem.
Deres historie er nu fortalt,
og Nolan og Allen er endelig fri og klar til at kæmpe mod Viltrum,
så vi vender tilbage til Grayson-familien,
hvor Mark og Eve nyder hinandens selskab.
Mark? Er du hjemme?
Mark?
Hej, mor.
Hvad så?
Jeg syntes, jeg hørte noget. Hvorfor er døren låst?
Jeg har ikke tøj på.
-Okay. Godnat. -Godnat.
Er hun væk?
-Hvad var det? -Intet, mor.
Det må du undskylde.
Vi må bo et andet sted.
Tekster af: Anders Søgaard
Kreativ supervisor Emil Tolstrup