ГАРЛЕМ
У всіх культурах спарювання часто є танцем обману.
Заради сексу, любові й усього, що з цим пов'язано, партнери
граються зі сприйняттям, щоб
щоб показати або приховати певні реалії.
Каміло, я заручений.
-Гарненька дівчина з вечірки. -Міра.
Її так звуть.
Я чекав слушного моменту, щоб розповісти.
-Краще було зробити це до поцілунку. -Це ти мене поцілувала.
Серйозно? Тебе деталі хвилюють?
Гаразд, так.
Це я почала, але ти мене не спинив.
А ти знав про заручини.
-Так, це була помилка. -Справді?
Послухай, Каміло, мені шкода.
Я почуваюся…
ідіоткою.
Іди сюди.
Ні, будь ласка.
Бувай, Ієне.
-Я вам казала. -Дідько.
У мене все гаразд, чесно.
Ми тобі не віримо.
У тебе на волоссі карамель.
Агов, це нормально.
У всіх стародавніх культурах після смерті влаштовували бенкет.
І коли Робін звільняють за крок до мого підвищення,
я заслуговую морозива в ліжку.
Гаразд.
Люба, справа не лише в роботі.
У мене серйозне дежавю 2016 року.
Але цього разу ми не дозволимо тобі так побиватися за Ієном.
Ні. Вставай з ліжка. Ми йдемо.
Ви не розумієте. Я майже отримала посаду мрії.
А це пільги, підвищення зарплати, я майже досягла мети.
І так! Заручини Ієна теж стали несподіванкою.
Вона не виглядала вагітною?
-Ні, якого хріна! -Навіщо таке питати?
-А навіщо люди одружуються? -Бо люблять один одного?
-Ще гірше. -Дай-но мені це!
Краще б мій колишній одружився по зальоту,
аніж закохався у якусь шльондру.
-Це не допомагає. -Знаю.
Ніколи.
Я порвала з Ієном заради кар'єри, але й тут не склалося.
Думаєте, якби я поїхала з ним, ми б одружилися?
-Люба, не треба так думати. -Так, ти зробила, як краще для тебе.
Чоловіки завжди так роблять і навіть не шкодують.
Гаразд.
А якщо я шкодую? Коли ми поцілувалися…
-Що? -Що ти сказала?
Він заручений, і поцілував тебе?
Я знаю. Але це було так, як ти казала.
Наче всесвіт хоче, щоб ми були разом.
То поверни його собі. Здай цю британську кралю імміграційній службі.
Справа не в ній. Але… у мене був план.
І це все в нього не входило.
Бляха.
Просто… бляха.
-О ні! -Ні, люба!
-Припини! -Чим хочеш зайнятися?
Не обов'язково кудись іти… У мене завтра інтерв'ю для «Форбс»…
Вона вже п'ять хвилин не говорила про «Форбс».
-Пробач, що я пишаюся собою. -Гадаю, нам не завадить свіже повітря.
Так, Каміло. У мене немає планів.
Яких планів? У тебе журнали не беруть інтерв'ю.
-Це було зайве. -Ти це почала.
Припиніть!
Гаразд, ми всі це почали, а тепер ми це закінчимо.
Ні!
Бачиш, Каміло. Як добре вийти з дому.
Справді.
Чудова поїздка. Дякую, що викликала убер, Ендж.
Це «Блек». Не дякуйте.
Як ти за нього заплатила? З мого рахунку?
-Не псуй вечір. -Я думала, в тебе нова робота.
Дзуськи! Я не братиму участь у цьому божевільному шоу.
Я прагну більшого. У шоу-бізнесі сприйняття — це реальність.
Якщо я погоджуся на другорядну роль у «Геть»,
я завжди буду на другому плані.
А зараз ти де? Не враховуючи мій убер.
«Убер Блек».
Боже мій, Деніел щойно написав, що сумує за мною.
Дідько! Пробач, Каміло.
Ні! Не треба. Ти заслуговуєш на любов.
Усе гаразд, не звертайте на мене уваги.
Ми знаємо, хто цей Деніел?
Хлопець із застосунку «Престиж».
Досі не розумію, чому її прийняли, а мене ні.
-Тебе ні? -Чому?
Начебто моє фото профілю занадто вульгарне.
Але це престижний застосунок.
Що може бути престижніше за мої цицьки?
Погляньте, який він милий.
А він гарний, слухай.
Отримав магістра у Вортоні. Ми цілими днями переписуємося.
Ви переписуєтеся цілу вічність. Чому досі не бачилися?
Він каже, що поспішати — це старомодно.
Зручно.
Можемо відразу перейти до частини, де він тебе кидає?
Пробач. Прозвучало жахливо.
Хоча ми всі про це думали.
Давайте, пані.
Пані, це не чорна магія! Це магія чорношкірих жінок!
Квінн, що це?
На це шоу була знижка 10%.
Магія чорношкірих жінок.
Давайте запалимо!
А тепер — трюк із люстрою!
Якого хріна?
Магія чорношкірих жі…
Не розумію, мені стало краще чи гірше від цього шоу.
Я вже все забула.
Дівчата, Деніел побажав мені солодких снів.
Фото прутня.
Ні.
Ні, я отримала фото прутня.
Погляньте на його коліна. Якщо в тебе такий довгий,
зволожуй свої довбані коліна чи обріж його к бісу.
Гаразд, мені час іти.
Але ще навіть їжу не принесли.
Знаю. Але мені треба виспатися перед моїм…
інтерв'ю для «Форбс».
Подзвони нам потім.
-Обов'язково. -Успіхів, сучко.
Пишаємося тобою. Наша дівчинка буде в «Форбсі».
Так, я буду в «Форбсі»!
Ось я тут, сумую за колишнім. Що зі мною сталося?
Було краще, коли не думала про чоловіків.
До біса Ієна. Про себе думай.
Ти маєш рацію.
Хто такий Ієн?
Мене цікавить моя робота, моя кар'єра.
Завтра познайомлюся з новою керівницею
і закохаю її в себе.
-Так! -Це моя крихітка!
Бачиш, мене зцілила магія чорношкірих жінок!
Господи.
Боже. Докторко Прюїтт? З Єльського університету?
Ви нова завідувачка кафедри? Обожнюю ваші роботи.
Я прочитала всі три ваші книги.
Я часто цитувала ваші дослідження у своїй дисертації.
Я одна з помічниць професорів. Каміла Паркс.
Цього семестру я викладаю антропологію сексу й любові.
Я передзвоню пізніше.
Гаразд, докторко Прюїтт.
-Пробачте! -Дякую.
Я так увірвалася. Дуже розхвилювалася.
Так, Каміло Паркс.
Я багато чула про вас.
Приємно зіставити репутацію з обличчям.
Репутацію? Хорошу чи…
Непогану?
Ви щось хотіли?
Так, привітатися.
Вітаю.
Гарного дня.
Так.
Вам гарного дня.
І якщо щось знадобиться, я тут.
Ви вільні після обіду?
Так, авжеж, я вільна.
А якби була зайнята, я б змінила плани,
адже я тепер не ходжу на побачення, я хочу
-зосередитися на кар'єрі… -Каміло.
Так?
Я дуже ціную особисті кордони.
-Гаразд. -Тому досить.
Приходьте до мене додому, вип'ємо чаю.
Тоді й поговоримо.
Гаразд, чудова ідея.
Я піду.
Побачимося пізніше.
Так, побачимося.
-До зустрічі. -Так.
Квінн?
Таке ім'я в застосунку, тож це я. Квінн.
Карета чекає. Їдемо на бал.
Або… у «Двейн Рід» у Трайбеці.
Ми проїдемо повз 50 магазинів «Двейн Рід».
Ці мені не подобаються.
У тому, що поруч, немає ізотоніків.
У тому, що на Леннокс, немає світла, просто знущання.
А в цьому хтось сказав щось погане про Обаму.
А той, що на 129-й, в офісному центрі?
-Пахне швабрами. -Пахне швабрами.
Ти така незвична.
Ти й половини не знаєш.
Приїхала Анна Шарп із «Форбс».
Запроси її.
Ти тут головна, сучко, ти все зможеш.
Будь ласка, сідайте.
Незручна ситуація.
-Ти знала, хто я, коли… -Авжеж ні.
Я фрілансер. Заміняю одного хлопця.
Гаразд. У нас був секс.
Що тут такого?
-Перейдімо до справ. -Авжеж.
Отже, що змусило вас створити застосунок Q?
Я побачила нішу й заповнила її.
До Q не існувало застосунків,
призначених для темношкірої квір-спільноти.
І є попит?
Сума вкладених коштів має відповісти на це питання.
Ми використовуємо Кемроуз, найсучаснішу мову програмування.
У нас найточніші тести особистості.
Типологія Маєрс-Бріґґс, мови кохання, темперамент за Фішер.
Усе, щоб гарантувати найточніші результати.
Так, слоган застосунку: «Кохання гарантоване».
Це вводить в оману, чи не так?
Чому це?
Важко гарантувати, що хтось знайде кохання. Особливо якщо виключити
з застосунку цілу демографічну групу. Що скажете?
Темношкірі квір-люди — найбільш вразливий ринок, який залишили без уваги.
Їхні побачення повинні бути безпечними.
У вас були стосунки не з темношкірими?
-У минулому. -Ви проти міжрасових стосунків?
Ні. Люди роблять те, що хочуть.
Але особисто вас це не цікавить?
Запитаю інакше.
Припустимо, ми зустрілися в барі, чудово провели час,
і я запросила вас на побачення. Ваша реакція?
Наразі я не зацікавлена у стосунках з не темношкірими людьми.
Проте ви, очевидно, зацікавлені в сексі з ними.
-Дещо лицемірно, вам не здається? -Перепрошую?
Якби я сказала, що мене цікавить лише секс
із темношкірими людьми, але не цікавлять стосунки,
це назвали б фетишизацією. Чи не так?
Перепрошую, яке було питання?
Мені потрібні фейкові окуляри відмінниці для прослухування.
То ти акторка.
Я — легенда. Іноді співаю, іноді граю.
То ми обидва малюємо картини словами. Я поет!
Я думала, що поети старі.
Як Лоув Джонс, а не як Ленґстон Г'юз.
Мене хотіла найняти рекламна компанія, але моє мистецтво не для капіталізму.
Капіталізм — лайно. Тому я не працюю.
Важливо залишатися вірними мистецтву.
Так! Ти мене розумієш!
Мені запропонували гівняну роль у мюзиклі «Геть»,
довелося відмовитися. Мене вона не надихає.
Справжній митець ніколи не піде на компроміс зі своєю душею.
Яка розумна думка.
Так, знаєш що?
Я знову поїду в центр, коли висаджу тебе.
Якщо захочеш, ця карета зачекає на тебе.
За мій рахунок.
О, це було б просто чудово.
Твій вердикт?
Подруго, ти приголомшлива!
Як Блек Чайна у суді.
Я перевдягнусь.
Ти знаєш? У мене все чудово. Нова завкафедри антропології — чорношкіра.
Ні! Це ж просто чудово.
Так. Вона чорношкіра, і вона вже запросила мене на чай.
Ось це правильно. Ми маємо одна одній допомагати.
Усі айтішники так роблять.
Учора я була такою пригніченою. Ви й самі бачили.
-Так, ми бачили. -Трагічно!
Я думала, мені доведеться все спочатку починати.
Але докторка Прюїтт як наставниця — це подарунок долі.
Її підпис гарантує мені нову посаду.
Ось бачиш!
Можливо, повернення Ієна пішло тобі на користь.
Я навіть не думаю про нього. Лише про роботу.
Так, авжеж.
Як на мене, це ідеальна сукня для чаю із завкафедри.
Не занадто яскраво для «Форбс»?
-Люба, ні! -Аж ніяк!
Ти тільки поглянь на себе.
Дивись, це ж фотосесія!
Ти маєш бути ще яскравішою версією себе.
Цей жакет — заявка на успіх.
Заявка чи типу, заплутане питання?
Я хочу виглядати професійно.
Відколи це так тебе турбує?
Це ж «Форбс», а я займалася сексом з інтерв'юєркою.
Під час інтерв'ю?
До нього.
Пам'ятаєте ту дівку з клубу, яка з'їла мою їжу?
-Що? -Ні!
Вона пише для «Форбс»?
Хто би міг уявити?
Спочатку вона була класною.
А потім почала ставити мені дивні питання.
Все буде погано? Мені не потрібна погана репутація.
-Не зараз. -Ні!
Усе буде добре.
Просто будь з нею милою.
Перша зустріч із докторкою Прюїтт була дивною,
але потім я все виправила.
І вона запросила мене на чай.
Гаразд. Це буде інтерв'ю, частина друга.
-Так! -Ремікс.
Боже! Це Деніел.
-Нагадай, хто це? -Деніел?
Деніел. Вортон! Підприємець!
Ми говорили про нього вчора. Хлопець із застосунку «Престиж».
А, той шахрай.
Я ще ніколи його не бачила. Як я виглядаю?
Ти виглядаєш…
Привіт, Деніеле.
Отакої, в житті ти ще прекрасніша.
Дякую. А ти виглядаєш як на фото!
Що? Ти думала, у мене фейковий акаунт?
-Ні! -Так!
Мені здається, нам час зустрітися. Ти вільна…
Так. Тобто коли?
О сьомій вечора? Тобі подобається…
Так! А ти про що?
-Лобстер. -Так!
Обожнюю лобстерів.
Чудово! Побачимося о сьомій.
Супер! Скину тобі адресу.
Гаразд.
-Гаразд. -Гаразд.
-Бувай. -Давай.
Так, він існує! Він справжній!
Так! Квінн знову в грі.
Покваптеся, бляха, у мене побачення!
Вітаю?
Схоже, він справді існує!
Сумно, коли від чоловіка вимагається лише його існування.
Це жорстоко, сестро.
Я думала, в неї алергія на лобстерів.
Ще й яка.
Це не вони тобі треба, а ти їм.
-Це не так працює. -Саме так.
Ти відмовилася від тієї ролі, щоб отримати цю.
А якщо не цю, то наступну.
Навіть у найпохмуріший день у небі над тобою є сонце.
Ти вмієш гарно говорити, Еманнуелю.
Дякую, Квінн.
Зажди! У мене немає твого номера!
Бляха!
Що принести до чаю? Якщо я прийду з квітами,
це не виглядатиме як побачення? Я хочу їй сподобатися.
Ви обидві чорношкірі, ти мусиш їй подобатися.
Хіба? Нам подобаються не всі чорношкірі.
Французька кухня!
-Хай їм грець! -Хай їм грець!
СКОРО ДУША ГАРЛЕМУ
Що вони зробили з рестораном Рея?
Тут усі білі. Така тепер душа Гарлему?
#УРеяГарлем
Тут точно буде протест.
-Авжеж. Інакше ніяк! -Ми підемо?
-Не можу довго ходити. -Моїй бабусі зле.
Проблеми з колінами.
Ні! СПУСТОШЕНА. #УРеяГарлем
Тобі варто піти. У тебе є голос, Каміло,
й тебе дійсно це хвилює.
Але мене більше цікавить інтелектуальна частина:
дослідження, документування.
Теж правда.
Робиш публічні заяви,
і ось, тебе вже звільняють. Як із Робін.
Ну, не знаю.
Як на мене, темношкірі більш поблажливі.
Ось як із Каньє.
Спочатку він підтримує Трампа,
потім триндить про житло для безпритульних у стилі «Зоряних війн»,
а ми йому це дозволяємо.
Ні, Квінн. Твіттер, Інста, канал «НьюзВан» для чорношкірих
хіба чекають, щоб втоптати тебе у бруд.
Не можна, щоб Камілу заплювали ще до того, як вона почне.
А хтось подумає, що я підлещуюсь до білих,
як дівка, яка принесла салат на пікнік.
-О ні. -Що не так із салатом?
Вона нічого не знає про культуру чорношкірих?
Додаєш трохи часнику.
Трошки масла, а ще бекону… Смакота.
-Це не салат. -Це зелень.
Справді?
Ага!
Вона ще не готова.
Поглянь, спереду ти наче Мішель Обама, сильна жінка.
А ззаду ти наче…
Готова відсмоктати йому в туалеті перед десертом.
Я хотіла бути трішки сексі.
Я не смокчу в туалеті й не їм десерти.
Варто вдягти щось іще? Зажди.
Макіяж. Тіні, помада.
Я схожа на майбутню дружину директора чи баскетболіста?
Енджі? Що з тобою?
Я зустріла хлопця, який розуміє мене. По-справжньому.
Люба! Це дивовижно! Ти заслуговуєш на хорошого хлопця.
Як мій Деніел.
Авжеж, тільки мій хлопець справжній.
Деніел — справжній, він пройшов перевірку відеодзвінком.
Побачимо.
Просто підтримай мене.
Я підтримую. Але твої хлопці ніколи не бувають нормальними.
Поруч завжди зірочки чи застереження.
Я знаю! І я ненавиджу це, розумієш?
Я хочу, щоб усе було легко й романтично.
Я так довго шукала справжнє кохання,
тож мені має нарешті пощастити.
Всесвіте, почуй мене. Деніел — моя доля.
Гаразд, Деніел — твоя доля. Той хлопець — моя доля, якщо я знайду його.
А в чому проблема?
У тому, що він машиніст… метро.
Машиніст метро. Але він творча людина, як я.
У нас такі схожі погляди.
Картаю себе за те, що не взяла його номер, перш ніж він…
Перш ніж я вийшла з потягу.
Але ж ти знаєш його потяг.
Повернися туди.
А потім знову. Доки не знайдеш його.
Боже! Це так романтично,
як у фільмах із Кейт Гадсон.
Не знаю, хто це, але звучить чудово.
Дякую, Квінні.
Подруго, знайди свого хлопця.
А ти тримай свого.
Триматиму.
Зажди. То як мій макіяж?
Очі — так. Губи — ні.
Так, гаразд.
Агов, Еммануелю, поміть мене.
Пошук.
Скасувати. Пошук.
Цього разу точно буде він.
Давай, боже. Знайди мого Еммануеля!
Ні, бляха! Пошук.
Скасувати. Пошук.
Скасувати! Я теж хочу кохання!
Гаразд, пошук.
Давай, Еммануелю.
Скасувати!
О, схоже.
Ні.
Професорко Паркс!
Норо! Привіт. Що ти тут робиш?
Докторка Прюїтт хотіла подивитися кампус і обрала мене.
Тому що я завжди доступна, у мене немає особистого життя.
Вона надіслала запрошення, щоб віддячити.
Запрошення?
Тут так класно. У ванній кімнаті є порцелянове біде.
Думаєте, вона дійсно ним користується, чи це лише для краси?
Гадки не маю, Норо. Пробач.
-Запрошення? -Це все
сталося дуже вчасно.
Я щойно почала роботу над новим проєктом
про поселення вільних чорношкірих,
яке зруйнували у 1850-х роках, щоб на його місці збудувати Центральний парк.
Село Сенека. Це так цікаво, докторко Прюїтт.
Нагадайте.
Каміла Паркс. Ми зустрічалися вранці.
А, так, ви любите Твіттер.
Я захистила дисертацію про джентрифікацію, і село Сенека можна вважати одним
із перших джентрифікованих темношкірих районів Нью-Йорка.
Тож якщо вам потрібна наукова асистентка…
Я можу почати негайно.
Гаразд. Дякую вам.
Як для темношкірої жінки,
-ця тема важлива для мене. -Саме так, Каміло.
Коли я думаю про жертву, яку мій народ приніс цьому місту…
Хіба ти не з Оклахоми?
Я ленапе, мій народ був змушений переселитися з Нью-Йорка до Оклахоми.
Щиро дякуємо за жертовність ваших предків.
Нещодавно зробив аналіз ДНК і виявив, що я на 3,6% японець.
Я завжди дивувався, чому мене тягне до суші й каліграфії.
Тепер усе зрозуміло.
Це змушує замислитися.
Це чудова новина. Чи не так?
Божевілля.
Я чула, у вас є біде.
Дякую, що прийшла.
Мені здавалося, ми про все вже поговорили.
Ні, діставай диктофон, я хочу, щоб ти записала це.
Ваш аргумент про фетишизм не діє у зворотному напрямку.
Ви здивуєтесь, але біла жінка у застосунку для знайомств
не є вразливою категорією.
Навпаки, це найбільш бажана й жадана етнічна група серед
гетеро та квірів.
І незалежно від того, з ким сплю або зустрічаюся я,
цей застосунок потрібен тисячам людей,
які не хочуть пояснювати,
чому не можна одягати костюм чорношкірого на Геловін чи відповідати
на повідомлення від людей, які вважають чорношкірих жінок цікавим експериментом.
До речі, не для запису.
Це ти пішла посеред ночі.
Ти не написала мені.
І ти з'їла мій стейк і броколі.
Навіть не знаю, що засмутило найбільше.
Не для запису,
навіщо було прикидатися, що це щось більше, ніж було насправді.
Не було схоже, що ти хотіла б зробити це знову.
А тепер для запису, ви маєте рацію.
Ваш застосунок необхідний.
Але я журналістка, і моя робота — ставити складні питання.
Наприклад, чи пішла б ти кудись із білою жінкою?
На побачення.
Що?
До того ж, з мене стейк і брокколі.
Це правда.
Ви, мабуть, Квінн.
Деніел чекає на вас. Заходьте.
Ми вечерятимемо тут?
Так, їжа передбачена.
Ти вчасно, Квінн. Ми якраз починаємо.
Пригощайся лобстером.
Гаразд.
Якщо я скажу вам, що лише за рік ви
зможете придбати пентхаус на Парк-Авеню?
Якщо ви станете торговими представницями «Гербал Вандеркайнд»,
ви наблизитеся до здійснення цієї мрії.
Дякую, Пем.
Будь ласка, Деніеле. Хіба не чудово, пані?
Трясця. Серйозно? Це піраміда?
Потім буде побачення?
О, мила.
Докторко Прюїтт.
Перш ніж піти, я хотіла сказати, що дуже рада тому, що ви тут.
Мені вперше вдасться
попрацювати тут із чорношкірою жінкою.
Така наставниця, як ви,
яка справді розуміє мою боротьбу.
Скажіть мені, Каміло.
Ви цілими днями пишете дотепні твіти про несправедливість.
Про яку боротьбу йдеться?
-Це риторичне питання. -Так.
Недарма це називають «соціальними» мережами.
Адже це чудове місце, де люди можуть поспілкуватися.
Але будьмо відвертими. Більше там нічого немає.
Тож, якщо ви хочете говорити про боротьбу,
варто відірватися від телефону й почати боротися.
Тому що вивчати культуру означає бути в ній.
Не спостерігати здалеку, а жити в ній.
Розумієте мене?
Ага.
Гаразд. Добраніч.
Ми організовуємо акцію протесту. Я організовую.
Самостійно?
Ні, я учасниця руху проти джентрифікації.
Який збіг. Я саме думала, що варто активніше працювати в цьому напрямку.
Тому… Так. От чому я це роблю.
Чудово. Добраніч.
У мене буде чудова промова.
Бажаю успіхів.
-Це ваше пальто? -Так.
Я сплю.
Дідько. Пробач.
Просто твоя найкраща подруга Квінн
досягла дна у своїй трагічній історії побачень.
Я годину чекала на електричку, доки вони не перестали ходити,
а потім мене ігнорували всі таксі.
Тож я насолодилася швидкою прогулянкою додому під крижаним дощем,
а мій убер не працює через купу скасованих замовлень.
Знаєш чому, Енджі?
Так, але ти сама винна, що давала мені свої любовні поради.
А ще та жінка, про яку ти казала.
-Що? -Так.
Я все знайшла. Фільми з Гадсон — брехня.
У реальному житті не існує романтики для темношкірої дівчини на Мангеттені.
Амінь.
О, чудово! Це печиво, яке я замовила дорогою додому.
-Ти ж наче не їси десерти. -Тепер їм. Відчини двері.
Печиво від «Інсомнії».
ДИВОВИЖНИЙ СВІТ
Еммануель.
Квінн!
Енджі?
Я думав, тебе звуть Квінн.
Що відбувається?
Поясню пізніше.
Чому ти тут?
Приніс тобі печиво.
Це доля! У моєму житті теж може бути романтика.
Квінн, це мій поет з убера!
Гаразд, чудово. Він розблокує мій обліковий запис?
Спочатку він розблокує мене.
Це було неймовірно.
І неочікувано.
Не міг більше чекати.
То що, поїдемо до тебе й займемося сексом як дорослі?
Але ми вже тут.
Я знаю, але ми можемо поїхати до тебе
й закінчити те, що почали.
Ні, це і є
мій дім.
Ти живеш у машині?
Ти живеш у машині, на якій ми їздили?
Це твій дім?
Поезія не приносить багато грошей. Ти ж розумієш.
Ми творчі люди.
-Боже. -Ми не шукаємо гроші,
ми шукаємо натхнення.
Звісно, в теорії, але ні, бляха. Творчі люди теж хочуть їсти.
Ми не схожі. У мене немає машини, яка приносила б мені гроші.
Трясця!
Я маю подзвонити режисеру. Я зніматимусь у «Геть».
Хай йому. Я так не можу.
«Ні» джентрифікації!
Господи, благаю, допоможи.
Темношкірі винайшли їжу, ще коли були фараонами в Африці!
Так! Це правда!
А тепер білі хочуть нас їсти навчити?
-Цього не буде! -Ой лишенько!
Я кажу «ні»!
-Ні джентрифікації! -Гаразд.
Ні!
А зараз я хочу передати мікрофон пані докторці Камілі Паркс…
Пані докторці?
…яка розповість нам дещо розумне.
Давай, сестро!
Дякую, Дакваме.
Для початку хотіла б дещо пояснити.
Усі люди харчувалися.
А більшість чорношкірих американців не походять від фараонів.
Ми з Західної Африки.
Що ще?
Чи знаєте ви, що фараони одружувалися зі своїми сестрами?
Божевілля, так?
Іноді через брехню заради любові ми можемо втратити себе,
забути, хто ми.
Якщо ви прийшли сьогодні,
ресторан Рея мав особливе значення для вас, для Гарлема.
Він мав значення, бо він був нашим.
-Так і є. -Насправді
у нас не так і багато нашого.
Тому, зробивши це, вони забрали
частину нас.
І я хочу сказати, що ми так більше не хочемо.
Так!
Точно не ми! Більше не ми!
Тож давайте разом бойкотувати «Чалметт»,
щоб знали, що ми так більше не хочемо!
«Ні» джентрифікації!
Так тримати, пані докторко!
Але ми знаходимо потрібний шлях…
Дякую.
…до істини, хай там що.
-Привіт! -Каміло, якого дідька?
Що?
Ходи сюди.
ШЕФ-КУХАР ІЄН ВОКЕР
Я ж тут шеф-кухар.
Якого хріна?
Творчий керівник Марія Цехмейструк