‫מנסרה‬
‫פתח את הדלת, את דלת הגורל‬
‫בסדר.‬
‫- זה טוב? זה ברור? - כן.‬
‫ברור. צריך לתת לזה פרשנות.‬
‫- זה נשמע כמו... - ברור.‬
‫- זה עובד. - למי אכפת אם הם לא מבינים? זו אמנות.‬
‫- זה עובד. - אני הייתי טוב יותר.‬
‫שתוק!‬
‫היי.‬
‫- תשעים אלף. - ראיתי את זה, אחי.‬
‫יש שלוש שקיות? בואו ניקח את מה שנשאר מהמסיבה.‬
‫נשאר כל כך הרבה.‬
‫אם נחלוק בזה, זה ייעלם תוך עשר שניות.‬
‫- הנה. - עוד אחת.‬
‫טוב, נו.‬
‫- כריך משנה שעברה. - קדימה.‬
‫רק קצת בשבילי.‬
‫- מה? - אני לא רוצה לעשן יותר מדי.‬
‫- אסור לעשן בבוקר? - אבל קפה בקיוסק...‬
‫- כן, ברור. - אנחנו חייבים.‬
‫- הנה זה. - תודה.‬
‫היי, מצאתי את זה.‬
‫בפעם האחרונה הוא הפסיק לעשן כדי לשחות.‬
‫ואז למחרת...‬
‫תראה את הבחור הזה.‬
‫- לא, תמחק את התמונה הזאת. - היא נהדרת.‬
‫- איפה זה היה? - בביביונה, אצל פרימוטיקו.‬
‫היינו מחוקים.‬
‫- כן, אני לא זוכר כלום. - מה קרה לפרימוטיקו?‬
‫אני חושב שהוא בבלגיה, עובד בבית לוויות.‬
‫היי. סליחה.‬
‫- היי. - היי.‬
‫אנחנו יכולות לצלם תמונה?‬
‫- ברור. בטח. - ברור.‬
‫- באמת? תודה. - ברור.‬
‫אתם מעיפים. אתמול בלילה הקשבנו לזה איזה 20 פעמים.‬
‫למדת אותו בעל פה?‬
‫- אפשר לתייג אתכם? - את חייבת לתייג אותי.‬
‫בן זונה סוטה!‬
‫חמישה חודשים לפני כן‬
‫מה?‬
‫אני מסתכל עלייך.‬
‫אסור לי?‬
‫בבקשה.‬
‫ההווה‬
‫אתה משתלט על השמיכה.‬
‫זה מטורף.‬
‫מה עכשיו?‬
‫כמה כסף יש לך?‬
‫קצת.‬
‫אז בוא לא נחזור לעולם.‬
‫זאת הייתה התוכנית.‬
‫אתה רוצה לעזוב?‬
‫כן. כשאסיים את התיכון.‬
‫לאן?‬
‫אני לא יודע.‬
‫העיקר שלא אהיה כאן.‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫בשנה שעברה, מצאתי קונדום משומש קשור לאופניים שלי.‬
‫מחוץ לבית הספר.‬
‫- יפה. - כן.‬
‫מה את עושה?‬
‫- מה זה? תני לי לראות. - תפסיק!‬
‫חכה.‬
‫אני יכולה להסתלק איתך? כן - לא‬
‫הנה.‬
‫באיזו שעה הצ'ק אאוט?‬
‫ב-11:30.‬
‫- מה השעה? - לא יודע.‬
‫לא!‬
‫לא! מעצבן כל כך.‬
‫תודה.‬
‫- את לא אוכלת את זה? - כן, אחר כך.‬
‫מה?‬
‫למה היית בבית המרקחת?‬
‫אלוהים.‬
‫- אני רוצה לגור בטוקיו. - למה?‬
‫כי היא גדולה.‬
‫ואם אלך לבית מרקחת, אימא שלי לא תדע בתוך 20 דקות.‬
‫בסדר.‬
‫מה יש?‬
‫את רוצה ללכת לגינקולוג?‬
‫לא, אימא.‬
‫הלכנו לפני חודשיים.‬
‫בואי איתי לשוק. אני רוצה להסתכל על רהיטים.‬
‫בסדר, אני באה.‬
‫- אחת, שתיים... - כן.‬
‫מרקו, למה לא ישנת גם אתה אצל בונצ'ו אתמול בלילה?‬
‫כי אני שונא את "מלחמת הכוכבים".‬
‫אעמיד פנים שלא שמעתי את זה.‬
‫הוא באמת ישן אצל בונצ'ו?‬
‫ברור.‬
‫אם אתקשר לאביו, הוא יגיד אותו הדבר?‬
‫תתקשר אליו.‬
‫בסדר, אני סומך עליך.‬
‫קרולה רוצה להיפגש אחרי ארוחת הצהריים?‬
‫בסדר, רוצה ללכת לפארק?‬
‫הרכבת האזורית 2377 של 14:04‬
‫מרומא טרמיני לנאפולי סנטראל‬
‫מתקרבת לרציף 1.‬
‫לטינה. תחנת הרכבת לטינה.‬
‫עוצרת בסזה רומנו, פריברנו-פוסנובה...‬
‫- את יכולה להחזיק אותן בשבילי? - בטח.‬
‫רוצה לבוא לבונצ'ו?‬
‫- מה בתכנון? - טורניר פיפ"א.‬
‫משעמם כל כך!‬
‫- איפה האופנוע שלך? - שם. האופניים שלך?‬
‫- נדבר מאוחר יותר? - כן.‬
‫בסדר.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫- מספיק. - למה?‬
‫הסוף לא גמור. אני צריך להוסיף כמה דברים.‬
‫לא הבנתי את זה, אבל אני ממש אוהבת את זה.‬
‫איפה המקום עם העץ שמצויר על הקיר?‬
‫זה מקום מגניב. מפעל נטוש בפונטינה.‬
‫- איזה מפעל? - "אווה".‬
‫- את מכירה את קלימרו? - האפרוח?‬
‫כן, הם יצרו אותו לפרסומת.‬
‫אף פעם לא ראיתי את זה.‬
‫זה ישן מאוד. הראו לנו את זה בבית הספר‬
‫לפרויקט על תחילת ימי הטלוויזיה.‬
‫זה מגניב. גם אני רוצה לעשות את זה.‬
‫אמצא את זה ביוטיוב.‬
‫הנה זה.‬
‫תעצור את זה.‬
‫תעשו לי טובה. היו לנו שני חדרים נפרדים.‬
‫אנדרה, אתה חושב שאנחנו אידיוטים?‬
‫אתה משחק משחק חולני עם האקסית הלסבית של האקסית שלך. תודה בזה.‬
‫- ברור. - זה לא חולני.‬
‫אתה רואה?‬
‫אנדראה, ספר לנו הכול.‬
‫מה אני יכול להגיד?‬
‫זה היה נחמד.‬
‫זהו?‬
‫- סיפרתי לכם הכול על זליה. - אף אחד לא שאל.‬
‫אמת.‬
‫אבל איך זה עם לסבית?‬
‫מספיק. אתם אידיוטים.‬
‫אבדוק מה שלום הברווז.‬
‫- בוא נסיים את המשחק. - לא. אתה גרוע.‬
‫- הוא התעצבן? - מי יודע?‬
‫- ורו? - מה?‬
‫המטען שלי אצלך?‬
‫כן, מצטערת. דניס לקח את שלי.‬
‫- הוא שם. - חמש דקות, הטלפון שלי גוסס.‬
‫אין בעיה.‬
‫איפה דניס?‬
‫- רבנו. - למה?‬
‫לא, כלומר...‬
‫גיליתי שהוא הוציא 800 אירו במכירה פומבית מקוונת‬
‫על שריד מלחמה סובייטי.‬
‫- את רצינית? - כן.‬
‫אבל אנחנו נופשים בבית של עמית שלו במינטורנו‬
‫כי הטיסות יקרות מדי באוגוסט.‬
‫בסדר. אבל אל תיפרדו בגלל השטות הזאת.‬
‫זה לא רק זה. היו הרבה דברים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אל תעמידי פנים. לא חיבבת אותו.‬
‫אני לא מחבבת אף אחד.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫מיקול השתמשנו ביותר מדי אקונומיקה.‬
‫רק שנייה.‬
‫ראית את זה? זה היה בארון המון זמן.‬
‫אני ממש מצטערת. אקנה אחד חדש.‬
‫אל תדאגי. אמרתי את זה רק כבדיחה.‬
‫- את בטוחה? - לגמרי.‬
‫בסדר.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר, האמת.‬
‫אני שמחה. אהיה בלטינה הערב.‬
‫זה יום ההולדת של חבר.‬
‫- הבחור מהקומיקס. את זוכרת? - כן.‬
‫את יכולה לבוא אם את רוצה. נהיה איפה שכל הפאבים נמצאים.‬
‫הייתי שמחה, אבל...‬
‫יצאתי עד מאוחר אתמול. בטח אפול למיטה מאוחר יותר.‬
‫בסדר.‬
‫- אם תרגישי טוב יותר, תכתבי לי. - בסדר. תמסרי לו ד"ש.‬
‫- בטח. - ביי.‬
‫היי.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה מזהה אותי?‬
‫- הוא גדל, נכון? - כן.‬
‫אני יכול להחזיק אותו?‬
‫- זהירות, הוא נושך. - לא, הוא נחמד.‬
‫היי, מרקו התקשר.‬
‫תחזיק אותו.‬
‫3 שיחות שלא נענו 1 הודעה חדשה‬
‫מרקו היא הזדיינה עם דניאלה במסיבה.‬
‫- היי, מה לעזאזל אתה אומר? - היא סיפרה לי.‬
‫- איפה אתה? - ביציעים באצטדיון.‬
‫- בסדר. תישאר שם. אני בא. - בסדר.‬
‫עישון פוגע בפוריות‬
‫אילו אקילה לאורו קידם את השיר שלנו. יש!‬
‫הם מעולים!‬
‫מגניב.‬
‫- היי. - הלכתי להביא את הקסדה השנייה. אני מגיע.‬
‫בסדר.‬
‫חכה. אתקשר אליך.‬
‫- אתה רוצה להרוס את חייו של אחי? - מה הקטע?‬
‫מה אתה רוצה, מטומטם?‬
‫- אם תעשה עוד משהו... - מה?‬
‫מה? תגיד לי, מה תעשה?‬
‫אחיך הלשין על כולם, והם לא הרגו אותו בזכותי.‬
‫אף אחד לא הכה אותו בזכותי, בסדר?‬
‫מי אתה, הסנדק?‬
‫- אתה חתיכת זבל. - זבל?‬
‫לעזאזל. תפסיק עם זה. תירגע!‬
‫- מה קורה כאן? - כלום.‬
‫- כלום? - כלום.‬
‫תעודות זהות.‬
‫הנה.‬
‫אתה גר כאן?‬
‫- כן, ברחוב בריסל. - אז לך הביתה.‬
‫גם אתה.‬
‫מה זה?‬
‫אני לא יודע, זה לא שלי.‬
‫- דבר ברור. זה לא שלך? - זה לא.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו נראה.‬
‫אתה לא יודע כלום על זה?‬
‫לא.‬
‫תראי, גברתי, אנחנו נגיש דו"ח.‬
‫רוצה קצת?‬
‫עמדתי לזרוק את זה לפח.‬
‫מורידים את זה באסלה.‬
‫ריזוריו, אנדראה?‬
‫- אפשר לקבל הטלפון שלי? - לא, בוא איתי.‬
‫אז...‬
‫אין עבר פלילי.‬
‫אבל...‬
‫ברחת מהבית לפני שמונה שנים.‬
‫ומצאנו אותך בגני נינפה.‬
‫היית בן תשע.‬
‫התנהגת יפה במשך שמונה שנים.‬
‫ומה עכשיו? אתה נקלע לקטטה בגלל סמים.‬
‫הסמים לא שלנו.‬
‫למה רבתם?‬
‫הוא זיין את החברה של אחי.‬
‫באמת?‬
‫אם תיתן לי את הטלפון שלי, אראה לך.‬
‫הנה.‬
‫בבקשה.‬
‫תראה.‬
‫ואתה מכה אנשים בשמו?‬
‫נינה איך הולך הטורניר?‬
‫אתה מכיר את נינה זניה?‬
‫כן, אנחנו באותה כיתה.‬
‫למה?‬
‫הייתי החבר של אחותה.‬
‫נפרדנו הבוקר.‬
‫תקשיב, בוא נעשה ככה.‬
‫נכתוב בדו"ח ששניכם התקוטטתם.‬
‫עצרו אתכם, ומצאו עשרה גרם של קנאביס לידכם.‬
‫אבל אין לנו הוכחה שהם שלכם.‬
‫ונסיים את זה ככה.‬
‫אנחנו משוחררים?‬
‫החבר שלך כן.‬
‫אביך צריך לחתום על הדו"ח.‬
‫- למה? - כי אתה קטין.‬
‫אבל...‬
‫נוכל להשמיט את הגראס מהדו"ח?‬
‫לא, החרמנו אותה, אז חייבים להזכיר אותה.‬
‫כבר עזרתי לך מספיק.‬
‫איפה אתה, לעזאזל?‬
‫מצטער. המשטרה עצרה אותי ולקחה לי את הטלפון. זה בלגן. אני אספר לך.‬
‫מה?‬
‫זה בסדר עכשיו. אני מחכה לאבא. נבוא לקחת אותך אחרי זה.‬
‫לא, אלך הביתה ברגל. זה בסדר.‬
‫- אתה בטוח? - כן.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫היי, אטיליו. סליחה שאני מפריע.‬
‫תקשיב, אנדראה היה אצלכם אתמול בלילה?‬
‫בסדר. כלום. אספר לך מאוחר יותר.‬
‫טוב, תודה. סליחה על ההפרעה. נדבר אחר כך.‬
‫איפה היית אתמול בלילה?‬
‫- אצל חברה. - מי?‬
‫אתה מכה אותי ואז רוצה שאני אספר לך?‬
‫מגירות החוצה, שים אותן על המיטה.‬
‫- למה? - עשה את זה!‬
‫- אם הגראס היה שלי, הייתי בכלא. - ואת הקופסאות.‬
‫מה הבגדים האלה?‬
‫הם של מיקול. אני צריך להחזיר אותם.‬
‫קדימה, המגירות.‬
‫מה הקוד?‬
‫אני לא יודע. היא שם מאז שהיינו ילדים.‬
‫קדימה.‬
‫לכו להזדיין!‬
‫אנחנו מפורסמים!‬
‫קדימה!‬
‫כמה כסף היה שם?‬
‫קצת.‬
‫זה ילך לכנסייה של הדוד.‬
‫זה מבאס.‬
‫שיהיה.‬
‫לעזאזל. בדיוק הלכתי מהמסיבה.‬
‫קשה לי לחשוב על זה.‬
‫כן, זה לא הגיוני.‬
‫אולי...‬
‫זה נורמלי שאנשים עושים את הדברים האלה.‬
‫אנחנו המוזרים.‬
‫למאורשלוקר היה חבר.‬
‫זה לא הפריע לך.‬
‫נכון.‬
‫בא לי להקיא.‬
‫שאביא דלי?‬
‫רוצה שאחזור למעלה?‬
‫רק הלילה.‬
‫בסדר, בוא נאכל משהו.‬
‫אבל בא לי להקיא.‬
‫אכין שני כריכים, ליתר ביטחון.‬
‫בסדר.‬
‫- טוב? - כן.‬
‫יש מינסטרונה.‬
‫לא, תודה. אני מעדיף לאכול את זה.‬
‫אל תסתכלי עליי ככה, בבקשה.‬
‫איך אני אמורה להסתכל?‬
‫מיקול אפשר להתקשר אליך לשיחה זריזה?‬
‫- מה קורה? - היי, אנדראה.‬
‫- משהו טיפשי, האמת. - ספרי לי.‬
‫ראיתי שאחיך צילם את הקליפ של "קלאן בריסל".‬
‫כן.‬
‫אז אתה מכיר אותם?‬
‫קצת. למה?‬
‫הבחור בחולצה השחורה הגיע לבית הספר שלי לפני כמה ימים.‬
‫הוא אמר דברים מוזרים.‬
‫הוא חשב שהוא מכיר אותי.‬
‫נבהלתי.‬
‫בסדר.‬
‫ממה שאני יודע, הוא בחור נחמד.‬
‫בטח התבלבל בינך לבין מישהי אחרת.‬
‫בסדר.‬
‫- אל תדאגי. - בסדר.‬
‫- תודה. - בכיף.‬
‫מה קרה? אתה נשמע קצת מבואס.‬
‫בעיות בבית. שום דבר רציני.‬
‫בסדר.‬
‫בכל אופן, אני בלטינה.‬
‫ההורים שלי יבואו בעוד שעה.‬
‫אם אתה רוצה, נוכל להיפגש.‬
‫הלוואי שיכולתי.‬
‫- אני מרותק. - מה עשית?‬
‫אני אספר לך.‬
‫יש לי הרבה מה לספר לך, האמת.‬
‫בסדר.‬
‫- אכתוב לך כשאהיה פנוי. - בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫ביי.‬
‫ארבעה חודשים לפני כן‬
‫עדיין מחפש את בגד הים שלך? בוא, אנחנו מחכים לך.‬
‫איפה הוא?‬
‫בגד ים מזוין.‬
‫לעזאזל!‬
‫ההווה‬
‫דניאלה מצטער. הייתי מסטול. אני מרגיש נורא.‬
‫מרקו‬
‫אנחנו יכולים לדבר על זה?‬
‫בחורה חדשה?‬
‫אתם צדקתם, אגב.‬
‫בקשר למה?‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫"סליחה שאני עונה מאוחר כל כך ועל מה שאגיד עכשיו.‬
‫"הייתי רוצה לספר לך פנים אל פנים אבל אין לי מספיק אומץ."‬
‫- איזו כלבה. - תמשיך. תסיים.‬
‫"לא נוכל להיפגש בטורינו כי אני לא מטורינו‬
‫"ואני לא הרבה דברים שאמרתי על עצמי.‬
‫"אסור היה לי לענות כששלחת לי הודעה.‬
‫"ממש סליחה."‬
‫לא, בחייך.‬
‫מה ענית?‬
‫העלבתי אותה. או אותו. בשלב זה, אני אפילו לא בטוח שזו בת.‬
‫מניאקים. למה אתם צוחקים?‬
‫- כל הסימנים היו שם. - אני יודע, זה נכון.‬
‫אבל היה קל כל כך לדבר. לא רציתי לראות את זה.‬
‫היי, אני אגיד לך משהו.‬
‫ההתמזמזות הכי טובה שהייתה לי‬
‫הייתה עם חבר שלי בחטיבת הביניים.‬
‫לך תזדיין, ויטוריו.‬
‫- אני נשבע. - אתה רציני?‬
‫כריסטיאנו למנטיה. עכשיו הוא דוגמן במילאנו.‬
‫צריך לנסות הכול בחיים.‬
‫לא ממש הכול.‬
‫לא? אתה לא סקרן לדעת מי זה, לפחות?‬
‫במקרה הכי גרוע תכה אותו.‬
‫עכשיו אתה מתנהג קשוח כדי לבטל את מה שאמרת קודם, נכון?‬
‫אם תספר לאנשים, אני אכה אותך.‬
‫לא, אנחנו לא שופטים. אתה נבוך עכשיו?‬
‫חבר'ה, אלה דברים אישיים...‬
‫אל תדאג. אנחנו לא שופטים.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬