‫תענה.‬
‫היי, זו אני. תחזור אליי כשתקבל את ההודעה. נראה לי שמישהו...‬
‫נראה לי שמישהו פרץ לבית. תחזור אליי, טוב?‬
‫לא.‬
‫מי שם?‬
‫אני מזמינה משטרה.‬
‫אחד בנובמבר 1988‬
‫יום הגיהינום סוף העולם כפי שאנחנו מכירים אותו‬
‫רייגן מותח ביקורת על התוקפנות הסובייטית‬
‫תחזור לכאן!‬
‫דה קליבלנד פריזרבר‬
‫פוליביוס‬
‫היי. עורי קומי, ילדונת.‬
‫זמן להצטרף למרוץ העכברים.‬
‫לשבת‬
‫- מאק, איפה הווקמן המזוין שלי? - מאיפה לי לדעת?‬
‫אם אתפוס אותך איתו שוב, את מתה.‬
‫תתחפף. עוד תעיר אותה.‬
‫אימא, לא היית צריכה לקום.‬
‫את יודעת שאת לא צריכה לעשות את זה, נכון?‬
‫יהיה בסדר, אימא. בסדר? שעתיים לכל היותר.‬
‫ואני רוצה לעשות את זה.‬
‫אני לא מבינה למה את ממהרת כל כך לעזוב אותנו.‬
‫כבר דיברנו על זה.‬
‫זו עבודה ראשונה,‬
‫וכולי שלך לפחות עוד שש שנים לפני המכללה, בסדר?‬
‫ואחרי זה, את ומיסי תוכלו לבקר אותי בבית הלבן.‬
‫אבא שלך היה גאה.‬
‫תיזהרי.‬
‫אזהר.‬
‫- ביי, אימא. - להתראות.‬
‫את יכולה!‬
‫ביי.‬
‫מחלקות העיתונים‬
‫בוש 1988‬
‫רחוב מריון 3675‬
‫תניחי אותו!‬
‫סליחה, אדוני, אבל אתה לא ברשימה שלי.‬
‫מנסה לגנוב את העיתון שלי. אני מזהה גנבת מטונפת במבט אחד.‬
‫מספיק גרוע שאתם היפנים מנהלים את המפעל מחוץ לעיר.‬
‫- אני סינית... - לא אכפת לי!‬
‫הינה העיתון שלך, אדוני.‬
‫- העמיתה שלי התבלבלה. - לא התבלבלתי.‬
‫תסתלקו מהמרפסת שלי, שתיכן.‬
‫באמת מתחשק לך ראש פתוח מאיזה מטומטם גזעני בגלל רבע דולר?‬
‫אין בעד מה, דרך אגב.‬
‫היי.‬
‫היי!‬
‫היי, הייתי מסתדרת.‬
‫בסדר.‬
‫- מה שמך? - ארין.‬
‫טיף. באמת בחרת בוקר מטופש להתחיל.‬
‫יום הגיהינום?‬
‫היום שאחרי האלווין?‬
‫- אז מה? - אז האלווין הסתיים רק לפני ארבע שעות.‬
‫עוד תראי, חדשה.‬
‫מה המסלול שלך?‬
‫מריון, ואז קרוליין.‬
‫מריון הוא שני רחובות הלאה. את אפילו לא בגוש הבניינים הנכון.‬
‫הינה.‬
‫- נחמד. - כן.‬
‫היפהפיות האלה עלו לי 49.99 דולרים,‬
‫לא כולל מס או סוללות.‬
‫- ותבדקי את האפנון האוטומטי... - הלו?‬
‫בסדר. בואי נשמור על מרחק תקין בזמן השימוש.‬
‫- סליחה. - תשמרי אותו.‬
‫תזמזמי לי אם תיתקלי בבעיות.‬
‫- הי, טוניה! - טיפאני.‬
‫- מה? - קוראים לי טיפאני.‬
‫חילקנו יחד בשנה שעברה?‬
‫כן, שיהיה.‬
‫ראיתי כרגע את וולי בקר והחברים הדפוקים שלו‬
‫- רודפים מחלקת עיתונים בהמלוק. - לעזאזל.‬
‫קדימה, חדשה. אנחנו צריכות תגבורת.‬
‫- תעמדי בקצב, קטנטונת. - אני באה.‬
‫קדימה.‬
‫בני נוער.‬
‫תראו, אלה "ילדי חלקת הכרוב".‬
‫תחפושות מגניבות, אהבלים.‬
‫איך קראת לי כרגע?‬
‫שמעת אותי, מטומטם.‬
‫היי! עזוב אותה, שרץ.‬
‫רוצו! תזדרזו!‬
‫להתראות, מפסידנים!‬
‫קדימה!‬
‫תיזהרי.‬
‫זה היה מדהים!‬
‫ראיתן את הפנים של וולי? הוא עשה במכנסיים.‬
‫חבורת שמוקים עלובים.‬
‫הם שתו שתי בירות ונדמה להם שהם קשוחים.‬
‫תודה על התגבורת, דרך אגב.‬
‫אז את מאק, נכון?‬
‫כן. אז?‬
‫תראו, יש לי מעריצה.‬
‫אז את מחלקת העיתונים הראשונה כאן שלא הייתה... את יודעת.‬
‫בן?‬
‫כן, מרוויחים חצי ממה שהיה פעם,‬
‫וזו כנראה הסיבה שהם לקחו חבורת בנות שיעשו את זה עכשיו.‬
‫ואת...‬
‫את בטח הבת של ברנדמן שמכסה את המסלול במייפל.‬
‫- קיי-ג'יי. - כן.‬
‫מהבנק הלאומי הראשון של ברנדמן?‬
‫והספרייה הציבורית של ברנדמן.‬
‫סבא שלי, הוא סוג של... אני... אתן יודעות...‬
‫הוא סיפור הצלחה מזוין.‬
‫- נכון? - מאק.‬
‫- בטח. - נעים להכיר.‬
‫- טיף. - נעים מאוד להכיר, טיף.‬
‫כן.‬
‫אבא שלי אומר שהכול שייך לכם.‬
‫לכם?‬
‫היא חדשה. נסיעה ראשונה.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫טוב, בכל מקרה,‬
‫ברנדמן, טוניה, חדשה,‬
‫היה נעים להכיר, אבל אני חייבת לזוז.‬
‫אז נתראה.‬
‫או שנוכל...‬
‫להישאר ביחד.‬
‫זה יום הגיהינום.‬
‫כן, לא תודה.‬
‫אתן הצופות יכולות להתחבר אם בא לכן.‬
‫קדימה, מאק. אני לא רואה מה רע בזה.‬
‫אולי נצליח לחלק את כל המסלולים שלנו.‬
‫את מחפשת קידום?‬
‫לא, לסיים את המסלול שלי בחתיכה אחת. יש לי דברים טובים יותר לעשות.‬
‫נוכל גם להשתמש ב-טי-אר-סי-218 שלי, כדי שנוכל להתפצל לשתי קבוצות.‬
‫- מה? - יש לה מכשירי קשר, כך שנוכל...‬
‫לשמור על קשר.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫זה ימנע מכן לעשות במכנסיים.‬
‫נרכב עד סאנידייל יחד ואז נתפצל לזוגות.‬
‫פריקית-מכשירי-קשר ומיוחסת, אתן צוות אחת.‬
‫חדשה, את איתי.‬
‫בסדר, ביג מאק.‬
‫אלוהים. לא אנשוך אותך או משהו.‬
‫קדימה.‬
‫למה החנונים הזקנים האלה עדיין מתחפשים?‬
‫הפסקתי עם "תעלול או ממתק" בגיל שמונה.‬
‫יש לימודים בבוקר, למען השם.‬
‫יום הגיהינום, כלבות. כן!‬
‫מפסידניות!‬
‫מה הייתה התחפושת האחרונה שלך?‬
‫לפני שהחלטת להקדיש את כל כולך להצטיינות בלימודים.‬
‫אסטרונאוטית.‬
‫ואת?‬
‫הייתי ויין גרצקי.‬
‫מה את היית, מאק?‬
‫מאק?‬
‫דובון אכפת לי.‬
‫מה אמרת?‬
‫אמרתי שהייתי דובון אכפת לי.‬
‫ממש מתוק.‬
‫הייתי בת ארבע, לעזאזל.‬
‫מה איתך, חדשה?‬
‫- טוב, טכנית השתתפתי רק באחד. - ברצינות?‬
‫כן, טוב, זה טיפשי. אבל אימא שלי חשבה‬
‫שזה מסוכן מדי בשבילי ובשביל אחותי לצאת בלילה.‬
‫אבל נראה לי שבפועל היא פשוט פחדה לדבר עם השכנים שלנו, כי אנחנו...‬
‫האנגלית שלה לא טובה כל כך.‬
‫אבל אז ניסיתי את זה וחשבתי, "אני מבוגרת מדי בשביל זה, לא, תודה."‬
‫- תקראו לי ארין... - רגע, חדשה.‬
‫תנסי את ערוץ שלוש.‬
‫תלחצי על הכפתור הגדול בצד בשביל לדבר אם קורה משהו.‬
‫- קדימה, טיף. - קדימה.‬
‫בודקת. בדיקה, צפצוף.‬
‫- שומעת אותך. - יופי.‬
‫קדימה, אין לנו כל היום.‬
‫אמור לרדת גשם?‬
‫קיי-ג'יי, נצטרך לנסוע בקיצור לאוסוואלד.‬
‫לא, הדרך הזו מהירה יותר.‬
‫תעזבו אותי! תעזבו אותי!‬
‫היי! היי!‬
‫- היי! - היי! תעזבו אותה!‬
‫- היי! - היי!‬
‫- מאק! - תחזרו לכאן! ממש בחורים קשוחים ואמיצים!‬
‫- תחזרו לכאן! - אוי, אלוהים!‬
‫היי, לאן אתם הולכים?‬
‫- את בסדר? - כן. כן.‬
‫איפה מכשיר הקשר שלי?‬
‫סליחה. אני מבטיחה שאביא לך אחד אחר.‬
‫בלתי אפשרי. יש לך מושג כמה בונוסים לחג המולד שזה עלה לי?‬
‫הילדה נשדדה כרגע, טוניה.‬
‫- תוכלי להיות קצת יותר עדינה איתה? - אותם הטמבלים?‬
‫אני לא יודעת, לא ראיתי. נדמה לי שכן.‬
‫- כן, זה בטח היה וולי. - זה בסדר. זה עבר.‬
‫את תהיי בסדר, טוב? תירגעי קצת בהליכה.‬
‫תודה.‬
‫גברת קרסון בהמשך הרחוב בדרך כלל כבר ערה.‬
‫- נתקשר למשטרה. - השוטרים לא עושים כלום.‬
‫אז מה? נעבור על זה בשתיקה?‬
‫נמאס לי כבר שמתעסקים איתי הבוקר.‬
‫גם לי. כלומר, אנחנו רק מנסות לחלק עיתונים.‬
‫זה שירות ציבורי.‬
‫טוב...‬
‫אני לא פוחדת מוולי בקר והחברים שלו.‬
‫גם אני לא.‬
‫ארבע, אחת, שש, שש.‬
‫היי, ליצני חצר. אם אתם שומעים, תתכוננו.‬
‫כי אנחנו באות לקחת את הרכוש שלנו בחזרה.‬
‫קדימה. נעשה את זה.‬
‫תסמכו עליי, הם הלכו מכאן.‬
‫אחי והחברים שלו מבלים כאן כל הזמן.‬
‫חתיכת בילויים.‬
‫את נראית יותר מהסוג של שמפניה והרמת כוסית.‬
‫לכבות אורות. תשאירו אותם שם.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫חמישה דולרים שוולי והחברים שלו מסתתרים שם בפנים.‬
‫אז באמת נילחם בחבר'ה האלה?‬
‫זו התוכנית שלנו?‬
‫לא. אם מכשיר הקשר של טיף התקלקל, נרצח אותם.‬
‫על בטוח.‬
‫מה הריח הזה?‬
‫משהו מסריח כמו גרבי ספורט ישנים וקיא.‬
‫השתתפת פעם בקטטה, חדשה?‬
‫באמת? יופי, תראי לי את האגרוף שלך.‬
‫לא. את חייבת לשמור את האגודל בחוץ, אחרת תשברי אותו.‬
‫תמיד תוכלי פשוט לבעוט בהם. אפשר גם לנשוך.‬
‫היי, אתן שומעות את זה?‬
‫קדימה. הם במרתף.‬
‫מרתף סופר מפחיד?‬
‫בטח, למה לא?‬
‫תכבי אותו.‬
‫בואו נוציא את המתחזים האלה מהמחבוא.‬
‫רגע. חכי, אקח את זה.‬
‫בסדר. לכי על זה.‬
‫- מוכנות? בסדר. - בסדר.‬
‫שלום, שמוקים!‬
‫תחזירו לנו את מכשיר הקשר!‬
‫אני יודעת שזה אתה, טמבל!‬
‫תיקחי אותו!‬
‫טיפאני!‬
‫מאק! זהירות!‬
‫זהירות!‬
‫את בסדר?‬
‫אני לא יודעת, אבל זה בטוח לא היה וולי בקר!‬
‫עדיף שלא נהיה פה עכשיו.‬
‫מכשיר הקשר שלי אצלם.‬
‫למי אכפת ממכשיר הקשר שלך? ראית את הפנים שלו?‬
‫קדימה! קדימה!‬
‫קדימה! קדימה, קדימה!‬
‫איך נצא מכאן?‬
‫- מה הקטע עם הפנים שלו? - חבר'ה!‬
‫מה השעה?‬
‫שלושים דקות עד לזריחה.‬
‫אבל בהיר כל כך.‬
‫זו אמורה להיות השעה, בכל אופן.‬
‫- אני חייבת ללכת הביתה. - גם אני.‬
‫לעזאזל עם זה. רוצו!‬
‫- קדימה, חבר'ה, בואו! - קדימה!‬
‫- תזדרזו. - זוזו.‬
‫מה קורה פה?‬
‫הבית שלי לא רחוק.‬
‫זוזו, זוזו! בואו נסתלק מכאן!‬
‫קדימה, מהר!‬
‫- מאק, איפה הטלפון שלך? - תני לי לחשוב.‬
‫למה השמיים נראים ככה?‬
‫כולן להירגע.‬
‫- מה את עושה? - כלום.‬
‫חדשה. שבי.‬
‫חבר'ה... ראיתן את השמיים, נכון?‬
‫אין חשמל.‬
‫דילן? אבא?‬
‫אולי הם בעבודה?‬
‫מה? לא, לא. המפעל עדיין לא פתוח.‬
‫אחי לא הצליח להשיג אף עבודה.‬
‫אלה שלך?‬
‫שיהיה.‬
‫לא לכולנו מתאפשר לגור בקטלוג של ג'יי-סי פני.‬
‫לא התכוונתי...‬
‫כן, שיהיה.‬
‫מוזר. אבא שלי לא הולך לשום מקום בלי הסיגריות שלו.‬
‫אולי כבר פינו את כולם.‬
‫זה ההליך בזמן התקפה גרעינית.‬
‫אנחנו לא יודעות את זה.‬
‫- לדעתכן אלה אולי חייזרים? - אני רק אומרת שאנחנו לא יודעות.‬
‫איפה מכשיר הקשר שלי?‬
‫- איזו שפה זאת? - אני חושבת שזאת רוסית.‬
‫- לא מצחיק. - בחייך.‬
‫אני לא מנסה להצחיק!‬
‫בסדר, חבר'ה. משהו באמת לא בסדר כאן.‬
‫אני יודעת שזה יישמע מטורף,‬
‫אבל מישהו ראה אנשים אמיתיים בנסיעה שלנו לכאן?‬
‫בחייך, מוקדם אחושרמוטה.‬
‫לא, היא צודקת.‬
‫כי כשאני חושבת על זה, גם לא ראיתי מכוניות בתנועה.‬
‫ואת?‬
‫לא.‬
‫אני... אני חייבת ללכת.‬
‫מה? מצטערת, ילדונת. לא בא בחשבון.‬
‫אין לנו מושג מה קורה שם בחוץ‬
‫ולא אצא להציל אותך כשהכול יתחרבן.‬
‫מאק, בעדינות איתה. אלוהים!‬
‫תכריחי אותי.‬
‫את לא מבינה, בסדר?‬
‫אני לא יכולה לחכות. אימא שלי אפילו לא מסוגלת ללכת לבנק לבד.‬
‫אני לא כמוכן, חבר'ה. אנשים זקוקים לי.‬
‫- מה לעזאזל זה אמור להביע? - כן.‬
‫סליחה.‬
‫לא התכוונתי לזה, זה פשוט... האנגלית שלה...‬
‫- אם זה סוג של... - פלישה?‬
‫מקרה חירום!‬
‫היא לא תבין, בסדר?‬
‫עכשיו תנו לי ללכת.‬
‫חדשה... אני מצטערת, לא. אבל מאק צודקת.‬
‫עדיף להישאר במקום.‬
‫- להתכופף ולתפוס מחסה. - טיפאני.‬
‫אז הוחלט.‬
‫אין יוצא...‬
‫ואין נכנס.‬
‫נחכה כאן.‬
‫אם זה סוג של פלישה,‬
‫לפחות לא אצטרך ללבוש את השמלה הטיפשית שאימא שלי קנתה לבת המצווה שלי.‬
‫מה זה לעזאזל בת מצווה?‬
‫עזבי.‬
‫אני עושה את זה רק שנה, אבל הסיפורים שיכולתי לספר לכם.‬
‫אין מצב.‬
‫גרוע מבחור עם מחבט שחושב שגנבתי לו את העיתון?‬
‫הרבה יותר גרוע.‬
‫למשל, פעם אחת הלכתי לגבות במריון,‬
‫הבחור הוא מנוי ותיק, בערך מאז ומעולם.‬
‫אני מצלצלת בפעמון עם הסיפור שלי מוכן,‬
‫וכשהדלת נפתחת, הוא עירום לגמרי.‬
‫- בלי תחתונים או משהו? - עירום לגמרי.‬
‫- זה דוחה. - אלוהים!‬
‫מסתבר שהוא סהרורי.‬
‫זה מדבק?‬
‫לא. הוא הולך מתוך שינה. הוא ישן במשך כל הזמן.‬
‫אני מניחה שהמנוי שלו בוטל.‬
‫- ברור. - חבובה, זה שום דבר.‬
‫כשרק התחלתי הייתה חבורה של צעירים‬
‫שהיו מסיימים את משמרת הלילה במפעל,‬
‫וזורקים עליי באמהרסט פחיות בירה מלאות.‬
‫- זה דפוק. - דפוק לגמרי.‬
‫בזבוז של בירה טובה.‬
‫הינה. תאכלו.‬
‫- מאיפה השגת את זה? - תודה.‬
‫אנחנו מחלקות אותם מדי האלווין.‬
‫בגודל מלא?‬
‫המשפחה שלי מחלקת רק את הקטנטנים.‬
‫כן.‬
‫אימא שלי מנסה לגרום לשכנים שלנו לחבב אותנו.‬
‫השכנים שלנו לא ממש מחבבים אותנו.‬
‫אני מחבבת אותך.‬
‫- גם אני. - תחשבי מהר.‬
‫- יופי של זריקה, טמבלית. - יופי של רפלקסים.‬
‫תודה.‬
‫- חבר'ה, אתן שומעות את זה? - מה זה?‬
‫- מה זה? - מה לעזאזל?‬
‫- מה זה? - חבר'ה, תזדרזו.‬
‫תתרחקו מהחלון.‬
‫בסדר.‬
‫לעזאזל עם זה!‬
‫חבר'ה, אלה הסובייטים.‬
‫יש מישהו שם בחוץ?‬
‫יש אנשים שם בחוץ? יש אנשים שם בחוץ?‬
‫- מאק, מה זה? - כמו מה זה נראה?‬
‫- של אבא שלי. - מאק.‬
‫- בואי נרד מזה. - תניחי את האקדח, מאק.‬
‫אחי הראה לי אותו ליתר ביטחון.‬
‫- מאק, תניחי אותו. - תכווני למטה.‬
‫מתרחשת פלישה מחורבנת בחוץ!‬
‫- אנחנו לבדנו. - תניחי אותו.‬
‫- תניחי אותו. - הוא בכלל לא טעון.‬
‫- תפסיקי! - תסלקי את הידיים!‬
‫מישהי... מישהי נפגעה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה עשית?‬
‫ארין!‬
‫ארין.‬
‫ארין. את חייבת להישאר איתנו.‬
‫- זה בסדר. - היא בסדר?‬
‫- מי נוהג? - טיפאני. טיפאני נוהגת.‬
‫אלוהים, אני ממש מצטערת.‬
‫אלוהים. אני ממש מצטערת.‬
‫תישארי איתנו, ארין.‬
‫מה שיר הנושא של התוכנית שאת אוהבת?‬
‫היא תהיה בסדר, נכון?‬
‫- "להתבגר ולהתגבר"... - כן.‬
‫אני מתה על התוכנית.‬
‫שירי לי אותו, בסדר?‬
‫תראה לי את החיוך הזה שוב...‬
‫זהו זה. קדימה. בואי נמשיך, בואי נמשיך.‬
‫היא דועכת, טיף.‬
‫את יכולה לנסוע מהר יותר? קדימה!‬
‫אימא שלי נתנה לי לנהוג פעם במגרש חניה, בסדר?‬
‫- תישארי ערה, טוב? - היא תהיה בסדר, נכון?‬
‫תחזיקו חזק!‬
‫מי הבחורים האלה, לעזאזל?‬
‫- טיפאני, סעי בבקשה! - אני מנסה.‬
‫זה שוב הבחור מהבית!‬
‫לא! לא!‬
‫שלום, ילדונת.‬
‫אנחנו מתים?‬
‫לא כל מי שירו בו מת.‬
‫העתיד לא שייך לרכרוכיים.‬
‫הוא שייך לאמיצים.‬
‫קדימה! תרימו אותה! ארין, לקום.‬
‫לאן הולכים?‬
‫- הפסקנו לזוז. - לעזאזל.‬
‫קדימה.‬
‫- קדימה, קדימה! - אנחנו חייבות ללכת, מייד!‬
‫זוזו!‬
‫- לאן לקחתם אותנו? - איפה אנחנו?‬
‫תורידו אותה. בזהירות.‬
‫טסנו עכשיו?‬
‫החברה שלכן תהיה בסדר. נסענו.‬
‫- אתן מבינות "נסענו"? - למה אתה מתכוון?‬
‫הדבר המטופש הזה...‬
‫- מי הבחור הזה, אי-טי? - נקלעתן למשהו ש...‬
‫בחרתם בזמן לא טוב להתעסק איתנו.‬
‫- ידעתי שאלה הסובייטים. - זה לא הזמן.‬
‫תיכנסו חזרה לקפסולה! בבקשה! אסביר כשתהיו בטוחות.‬
‫היא הולכת למות!‬
‫- הם יהיו כאן בקרוב. - מי?‬
‫אנשים, בבקשה!‬
‫תתרחקו! אני מזהירה אתכם!‬
‫נראה לי שאתן לא מבינות, אבל אתן רחוקות מאוד מהבית.‬
‫- הם כאן! - תעזרו לי להרים אותה!‬
‫קדימה, בואו.‬
‫תמשיכו לזוז! תמשיכו לזוז!‬
‫זה לא יכול להיות אמיתי.‬
‫אוי, אלוהים! זה אמיתי!‬
‫זה אמיתי!‬
‫קדימה! קדימה!‬
‫את חיה! איך את עדיין עומדת?‬
‫- תמשיכו לנוע! - לכו!‬
‫קדימה.‬
‫קחי את זה! מחתרת...‬
‫לכו הביתה.‬
‫אני לא מבינה! מה זה?‬
‫מה הם רוצים?‬
‫טיף, אנחנו חייבות ללכת! קדימה, קדימה!‬
‫קדימה, קדימה, קדימה.‬
‫- לכו. - בואי, ארין, קדימה.‬
‫- קדימה! - בואו.‬
‫תעצרו! חבר'ה, תעצרו!‬
‫הם רצחו אותם.‬
‫רגע, איך את לא מתה?‬
‫זה לא...‬
‫- זה לא ייתכן. - תודה לאל! חשבתי שהרגתי אותך.‬
‫- כמעט הרגת אותי. - חדשה, סליחה.‬
‫סליחה, לא התכוונתי.‬
‫שמי ארין! לא חדשה! שמי ארין, בסדר?‬
‫בסדר. סליחה, ארין. טוב?‬
‫לא התכוונתי. זאת הייתה תאונה, בסדר?‬
‫עוד מישהי נפגעה?‬
‫אני לא יודעת מה אני.‬
‫אם אנחנו במקום שנדמה לנו שאנחנו, הבית שלי לא רחוק, בסדר?‬
‫- אנחנו רק צריכות להמשיך. - כן. אין על זה ויכוח.‬
‫שאף אחד לא יזוז!‬
‫אתן מהמחתרת?‬
‫- מה זה מחתרת? - בבקשה.‬
‫תפסיק.‬
‫- תפסיק! - בבקשה אל תירה!‬
‫היי! מדובר בזה?‬
‫זה מה שאתה מחפש? הינה.‬
‫הוא... הוא מת?‬
‫- הוא... - אלוהים אדירים...‬
‫הוא לא זז.‬
‫הוא התכוון להרוג אותנו.‬
‫זה הבית כאן.‬
‫- קדימה. תפתחי את הדלת. - אני מנסה.‬
‫אימא? מיסי?‬
‫- תחלצי נעליים. - החשמל חזר.‬
‫- אימא. אימא! - תודה לאל.‬
‫מיסי!‬
‫היי!‬
‫מי שם?‬
‫אני מתקשרת למשטרה.‬
‫- זאת אימא שלך? - לא.‬
‫- מה את עושה בבית שלי? - מה את עושה בבית שלי?‬
‫- אני גרה כאן. - לא, אני גרה כאן.‬
‫ארין, את בטוחה שזה הבית הנכון?‬
‫ארין, את צריכה לראות את זה.‬
‫מנין לכן השם שלי?‬
‫מי אתן, לעזאזל?‬
‫לא.‬
‫לא. זה לא ייתכן.‬
‫רגע. זאת היא.‬
‫על מה לעזאזל את מדברת? היא זאת היא?‬
‫תסתכלי עליה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫- אלוהים... - ...אדירים.‬
‫לזכר יאנג יאנג ליו‬
‫תרגום כתוביות: עליזה זיו‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬