Aleargă!
- Ce faci, omule? - Bine, tu?
Toate bune? Dar tu, Pablito?
- Grozav. - De unde ai boxa asta?
De acasă.
Calmează-te! De unde o ai?
- De acasă, de unde dracu'? - Nu mă lua pe mine așa, zi!
Te-am întrebat de unde o ai.
De aca...
Hei!
Și tu cine dracu' ești?
Stai!
Bine, gata.
Bine.
La naiba, fată, dar alergi, nu glumă!
„Fată”, dă-mi ce-ai furat.
Te rog! Ești polițistă, nu?
Minunat!
Îmi pare rău, dar nu am furat nimic.
Poți să mă perchiziționezi dacă vrei.
Uite!
E a mea.
- Serios? - O aveam pe pervaz.
Dubiosul ăla a văzut-o și a manglit-o.
Dacă mă întorc acolo și îl întreb, ar spune același lucru?
N-am idee. E prost ca noaptea. Dar n-ai decât să încerci.
Dacă îl știi, de ce nu faci plângere?
Ți-am spus, fată. E prost ca noaptea!
Dacă o fac, îl rupe tac-su cu bătaia și se face și mai prost.
Data viitoare, sună la poliție!
Mă duc înapoi la teren. Să văd dacă-l găsesc.
De ce? Mi-am recuperat boxa.
Ai zis că e bătut acasă.
Da.
Poate îmi spune mai multe, ca să-l putem ajuta. Corect?
Hei!
N-am mai furat până acum, jur.
Dar nu știu. Poate...
O să încep să-mi încerc norocul.
Pa, fată!
FĂRĂ URMĂ
Desi, nu!
Nu!
Te rog, Desi!
Desi, te rog!
Nu, te rog.
Te rog.
Desi, te rog.
Iuri, unde ai găsit rahatul ăsta?
M-a omorât?
Ridică-te!
Ți-am zis să te ridici, târfă!
- Bine. - Mergi!
- Haide! - Bine.
Mergi!
Ce faci?
Repede, ajută-mă!
Potolește-l!
Nu mișcați!
Ajută-mă!
Păzea!
Ce?
Ia o mașină!
Bine. O mașină.
Cheile!
De ce nu se deschide?
- Cata! - Vin!
O mașină!
Haide!
Cata!
Vin!
Calc-o!
Cum de n-ai murit?
Nu știu. Ce s-a întâmplat?
Uită-te la mine! Doare. Mă doare atât de rău!
Nu ai sânge pe tine. Nimic.
E un miracol!
Cata!
Nu e un miracol.
Era în jurul orei 13:15, lângă Villajoyosa.
- Se distinge numărul? - Nu de pe asta.
Am cerut înregistrări de pe camere de la magazine și de la o bancă.
Poate avem noroc.
POLIȚIA NAȚIONALĂ
Se vede ceva?
Nimic. E imposibil.
Alo!
Da, eu sunt.
Sigur, da. Spuneți!
Nu, nu vă pot spune în momentul ăsta.
#serviciunou#plătimfacturile
MÁÑEZ ȘI BAYETAS SERVICII DE CURĂȚENIE
Ai găsit ceva?
Nu.
M-ai prins în mrejele tale
Cântându-mi durerea într-un bar
Închinând pentru dragostea ta
M-ai părăsit
Așa că beau tequila ca să uit
Să-mi amorțesc durerea
O, Catita!
Unde te-ai dus?
Deschide-ți inima
Lasă-mă să te iubesc, sufletul meu
Vino și ia-mă din acest bar
Dragostea mea e de neînvins
Dragostea mea nu te va dezamăgi niciodată
N-o să plâng.
Te iubim, Ubaldo!
Și eu vă iubesc.
GARDEROBĂ
Doamnă!
Îmi dați jacheta albastră, vă rog?
Sau mă puteți dezbrăca de cămașă. Cum doriți.
Scuzați-mă!
Rahat...
Cat... Catita, dragostea mea!
Ubaldo? Unde ești?
Ce e?
Unde sunt? Păi...
Radioul din bucătărie era foarte tare. De asta sunt afară, dragostea mea.
Ești în casă? Ascultă, să nu ieși!
Trebuie să rămâi în casă. Da?
Îți explic mai târziu, dar să nu deschizi nimănui!
Bine. N-o să deschid.
Dar când te întorci, scumpo?
Nu știu.
Încă mai avem multă curățenie de făcut. Da.
Dacă vrei, draga mea, pot să vin să te iau.
Spune-mi unde și vin.
La dracu'!
Ce s-a întâmplat?
Asta s-a întâmplat.
Dumnezeule! Toate astea erau acolo?
Ascunse între cei 75.000 de euro.
- Am căutat online, Cati. - Da?
Fiecare lingou de aur face 25.000 de euro.
- Douăzeci și cinci de mii de euro? - Da.
Deci lingourile și banii împreună înseamnă...
O sută șaptezeci și cinci de mii de euro!
Nu!
- Nu vreau toate astea doar pentru mine. - O sută șaptezeci și cinci de mii!
Nu sunt chiar așa de mulți bani ca să ucizi pe cineva pentru ei.
Sincer, nu știu cum merge piața neagră a asasinatelor.
- E Irene. - Nu e.
- Nu e Irene! - Ce?
Uite, nu e fosta ta. E poliția.
- Respinge apelul! - Ce? Nu!
Știu ce am făcut și ne caută.
- Respinge-l! - Hei! Bine.
Gata! Calmează-te, respiră!
Sunt calmă.
Respir.
Vrei să fiu calmă și să respir?
Atunci să hotărâm ce naiba facem.
CARTIERUL REZISTĂ „NU” GROPII DE GUNOI!
Bună, Jennifer!
Bună, Irene!
Tatăl tău e acasă?
E în sufragerie. Tată!
- Bună, Miguel! - Bună!
Îmi pare rău, ar fi trebuit să sun. Poate nu e un moment potrivit.
Momentul potrivit a fost când voi două v-ați despărțit.
Te-am sunat non-stop.
Niciodată n-ai răspuns, nici n-ai sunat înapoi. Nici măcar un mesaj!
Uite... Îmi pare rău.
Voiam să știu dacă ești bine, dacă ai nevoie de ceva.
Chiar trebuie să vorbesc cu Desi. Nu răspunde.
Îmi dai adresa ei?
Nu e o idee bună.
Chestia e că...
Că ce? Ce se întâmplă?
Trăiește cu o fată.
N-o cunosc. Am văzut-o o singură dată.
E scundă.
Ciudată. Nu e de pe aici.
Bine. Nu de asta o caut.
Cred că are probleme.
Probleme mari.
Deci, te rog, spune-i să mă sune.
Mulțumesc.
Sigur nu vrei și tu?
Nu mi-e foame.
Mie anxietatea îmi face o foame de lup.
Crezi că știu că avem bani la noi?
O sută șaptezeci și cinci de mii de euro?
Arătăm noi ca unele care ar avea atâta bănet?
Geanta aia e blestemată.
E plină de bani pătați de sânge!
Dacă nu era Guzmán, nu mai eram pe aici.
Crezi că e mort?
Avem nevoie de cineva care să ne ajute.
Poate ne ajută ea.
Să ajungem la închisoare.
Tu ai spus să sunăm la poliție. Hotărăște-te!
Dar nu pe Irene!
A fost o despărțire urâtă.
Ai rănit-o cumplit.
Chiar crezi că ar...
În niciun caz. Nu ne-ar ajuta. Te urăște.
În plus, probabil te-a uitat.
Atunci, de ce mă sună?
Pentru că cercetează un caz.
- Nu să te invite în oraș, proasto! - Poate că ea era.
S-a găsit cine să vorbească.
Uită-te la ce relație ai!
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, draga mea. Iartă-mă!
Nu trebuie să-ți pară rău. Mie îmi pare.
Destul cu asta!
Uite!
Dacă Guzmán e în viață...
- S-ar putea să nu fie. - Poate că e.
Dacă e, mergem să-l salvăm și înapoiem banii. S-a rezolvat!
Aproape c-am fost omorâtă.
Nici eu nu vreau să mă întorc!
Dar, dacă e bine și nu ne întoarcem după el,
vom fi niște criminale, la fel ca ei.
Ce preferi?
Să fii ucigașă sau ucisă?
Știu ce facem.
Unde te duci, Catalina?
Cata!
Așteaptă!
Cati!
Spune-mi ce părere ai.
„Bună, ce mai faceți?
„Vă dăm înapoi banii și mașina.
„Vă rog, dați-i drumul dlui Guzmán!
„ E nevinovat, nu are nimic de-a face cu mizeria asta.
„Nu va merge la poliție și nici noi. Jurăm.
„Vă pupăm, dragi ruși!”
„Dragi ruși”?
Știi cumva cum îi cheamă?
Cum ar trebui să scriu? „Dragi asasini”?
Ăștia îmi dau fiori.
Ăla avea cuțit.
Să ne mișcăm rapid, da? Lăsăm asta, apoi o tăiem.
E închis?
Nu e nimeni, nu?
- Rahat! - Ce?
Ce? Ce e?
Tocmai mi-am dat seama că, după taxi, uniforme și restaurant,
ne lipsesc 100 de euro.
Ai mai cheltuit din banii rușilor?
Ți-am spus să nu cheltuiești din ăia!
Ce să fac? Să mă omor?
O să scriu în bilet.
Nu scrie pe bilet!
Lăsăm geanta jos și plecăm!
- Aici, afară? - Da.
La naiba, nu! O fură imediat. Numai geanta face o grămadă.
Fii cu ochii-n patru!
Nu atinge nimic!
„Nu atinge nimic!”
E cineva?
Domnule Guzmán?
Bună ziua! Scuzați-mă!
Lucrați aici?
E închis. Reveniți mâine!
Eu... Of!
Tocmai mi s-a stricat mașina și nu vrea să mai pornească.
- Sunați să v-o tracteze. - Corect.
„Nu va merge la poliție și nici noi.
„Vă pupăm, dragi ruși.”
Scuze!
E o urgență.
E o chestiune de viață și de moarte!
Ți-am zis să vii înapoi mâine!
Să știți că am bani.
Nu e o problemă.
- Plătesc oricât. - E motorul?
Da. Asta trebuie să fie.
Scoate un zgomot foarte ciudat, ca și cum...
Bine.
Bine. Adu-o înăuntru! O să mă uit.
Dar, domnule, cum s-o aduc
dacă nu pornește?
N-am cum. Nu pot s-o împing până aici.
Ce dracu' a fost asta?
Domnule, vă rog!
Trebuie să merg să-mi iau fetița de la școală.
Vă rog doar să mergeți afară și să vă uitați la mașină.
Desi, fugi!
Desi!
Ce dracu' faci în garajul meu?
Dumnezeule!
Cine e tipul ăsta?
Voi ați luat geanta!
Nepoții mei sunt în spital din cauza voastră!
Nepoții dvs. au împușcat-o pe prietena mea, ca să știți.
V-o spun cu tot respectul, domnule.
Ce i-au făcut domnului Guzmán?
Ascultă, omule! Uite cum facem. Nu mai vreau probleme.
Lăsăm geanta aici
și le spui nepoților să ne lase în pace, bine?
Da, și că ne pare foarte rău.
Chiar ne pare rău.
În geantă e un bilet unde explicăm totul.
Vrem doar să îndreptăm lucrurile.
Asta e tot.
Nu plecați nicăieri!
Fugi!
La dracu'!
MECANICĂ AUTO POLIAKOFF
- Ești bine? - Da.
La dracu'!
Puneți mâna pe ele!
Grăbește-te!
- Pornește mașina! - Nu pornește!
Ieși! Haide!
Hei, geanta!
Dă-o dracu'! Fugi!
Fugi!
Pe aici!
Sari!
Aici.
Pe aici, Cati!
- Rahat! - Piciorul!
Ce? Aleargă, grăbește-te!
- Nu pot. - Ba poți.
Te ajut. Haide!
Vezi? Poți, Cati.
Hei! Puneți mâna pe ele!
Târfe nenorocite!
Am dat de dracu'.
- Nu încă. - Ce faci?
- Urcă! - Ce faci?
- Habar n-am! - Știi să conduci chestia asta?
Nu, dar prefer să încerc decât să mor.
Nu! Sunt atât de mulți!
Vin!
Doamne, nu! Pleacă de aici!
- Marș, jegosule! - Târfelor!
Dumnezeule, Cata!
O să murim!
Dă-te jos, nemernicule!
Cata!
Cățea!
Jos!
Acolo!
Hei! Ce dracu' căutați aici?
Haideți, afară de aici!
Plecați dracului de aici, în momentul ăsta!
Valea sau chem poliția!
Au plecat?
Hai să plecăm de aici!
M-am săturat. Vreau să plec de aici.
Grozav!
Ajutor!
Dă-ne drumul!
Deschide ușa! Hei!
Nu te osteni! Nu ne aude.
Nu-ți face griji! Așteptăm până descarcă și ieșim.
Dar unde merge? Unde merge chestia asta nenorocită?
Rahat!
Mergem în...
- China. - China?
Hei, ajutor!
Ajutor!
Tu cine dracu' ești?
Mamă!
Teresa. Mă bucur să vă cunosc.
Dar... Mamă, sunt eu.
A luat două diazepame și un whisky.
Eduardo!
- Pot vorbi puțin cu el? - Da.
Mulțumesc.
- Ai întârziat. - Știu, îmi pare rău.
A trebuit s-o las pe Sofía la mama ei.
A fost un coșmar să schimbăm zilele.
Transmitem din fața
reședinței lui Eduardo Roselló.
Sunt clipe grele pentru familie...
- Iată-l! - Vine!
Dle Roselló!
- Dle Roselló! - Permiteți-mi să trec!
- Cum vă simțiți? - La o parte, vă rog!
- Familia cum este? - Vă rog!
Vindeți compania dnei Roselló?
- Ce? Nu. - De ce închideți Máñez și Bayetas?
- La o parte, vă rog! - S-a făcut un audit?
Nu noi am închis-o. Sora mea a făcut-o.
Eu...
Dle Roselló, vă rog să răspundeți la întrebare.
Un minut, vă rog!
Nu-ți poți ține gura sau ce?
Chestia e că... m-am enervat.
Reporterii stau toată ziua în fața casei.
- Sună... - Și la mine e la fel.
Eduardo, soția mea a fost ucisă.
Nici măcar n-o pot plânge în liniște. Știi ce le spun eu?
Ghicești? Nimic!
Niciun cuvânt. Înțelegeți?
- Înțelegi? - Hei! La naiba, e suficient.
Rahat! E greu pentru toată lumea.
Să încercăm să ne păstrăm calmul, vă rog.
Eduardo, îți spun asta ca avocat al tău.
Până când ieșim cu o declarație oficială,
răspunzi la toate întrebările: „Nu comentez.”
- Bine. - Bun.
Autopsia va mai dura câteva zile, da?
- Câteva zile? - Da, din cauza anchetei.
Deocamdată, nu facem înmormântarea.
La dracu', totul durează atât de mult în nenorocita asta de țară!
Dacă aveți nevoie de protecție, v-o asigurăm, Teresei, vouă.
- Da. - Vrei, nu?
Bine, sigur.
Vă țin la curent, dar vă rog să fiți atenți.
Să vă puneți alarmele în casă și să fiți prudenți când ieșiți.
- Știți ce aveți de făcut. - Joaquín!
Îmi imaginez că e...
E încă prea devreme să vă gândiți la testament, dar...
Dar v-am adus actele, puteți măcar începe.
Ce e ăsta?
E al fiicei mele.
De aia ai venit?
- Să vezi cu ce-o să te alegi? - Nu, Néstor.
- Ce dracu' e în neregulă cu tine? - Nu...
- Ce-i cu tine? - Nu, Néstor.
- V-am spus să vă liniștiți. - Uite...
- Gata, e de ajuns! - Îmi pare rău, nu am vrut să...
- Vin imediat. - Fii bărbat!
Imediat ce pot.
Bună, sunt Ubaldo. Nu pot răspunde acum,
pentru că mă bucur de succes.
Din nou!
Tot nenorocitul ăsta de mesaj vocal!
La fel ca atunci când eram măritată cu nemernicul ăsta.
Rahat, fată! Trebuie să facem ceva.
Sună-ți fratele!
Nu, nici nu se pune problema. Vrei să afle mama?
Sun-o pe Irene!
Am zis că fără poliție.
Ea nu e poliția.
E fosta ta parteneră.
Te iubește.
Vrea să se întoarcă la tine și nu te-a uitat.
O să ne ajute. Haide, te rog! Te rog!
Am spus că nu! Am zis că ne descurcăm fără să implicăm vreun nenorocit de gabor.
Joan, arăți grozav. Te antrenezi?
Da, m-am reapucat.
Se vede.
- Arnau, ce-ți fac fetele? - Grozav. Au crescut.
Salut-o pe Marina din partea mea!
A trecut o veșnicie. Trebuie să ieșim la o cafea, să jucăm padel.
Imediat vine orezul.
Oamenii ăștia sunt atât de plictisitori!
I-aș arunca pe toți peste bord.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, iubitule.
Mi-am făcut griji pentru tine.
Mă auzi?
Rahat, Néstor. Din nou?
Suntem pe un iaht. E o petrecere. Oamenii se distrează.
Suntem într-un nenorocit de golf.
- Aici nu sunt reporteri. - Nu încă.
- Lu! - Ce?
Nu trebuie să mă mai suni atât de des.
Nu e cel mai potrivit moment.
Da. Îmi pare rău. Iartă-mă!
Deci?
Ce s-a întâmplat?
Adică a intrat cineva ca să fure din casă sau ce?
Poliția nu știe.
Fac cercetări, dar habar nu au.
E destul de șocant, nu?
Néstor... A fost ucisă.
Vrei ceva de băut?
Presupun că asta nu va fi o problemă pentru afacerea noastră, nu?
Serios?
De asta m-ai adus aici?
- De ce-ai vrut să mă vezi? - Întotdeauna vreau să te văd.
Dar am investit mult în proiect
și sunt multe lucruri neterminate.
Dacă proiectul e periclitat, vreau să știu.
Vom face ceea ce este mai bine pentru amândoi.
Dacă vă duceau la un bordel, ne puteți spune.
Deci acum suntem curve?
Minunat!
Vrem doar să dăm un telefon.
Nu.
Nu vrem să dăm niciun telefon.
Caz tipic de trafic de persoane.
Îl acoperiți, nu?
Dar nu știam că sunt acolo!
Spune-i asta judecătorului!
Scoate-l ca să putem vorbi mai deschis.
Nu, nu-l scoateți!
Nu vrem să vorbim. Vrem să dăm un telefon.
- Nu, nu vrem să dăm niciun telefon. - Ba vrem.
- Nu, nu vrem. - Ba vrem.
Nu, nu vrem.
Bun.
Aveți dreptul să nu declarați nimic.
Dar trebuie să chemăm Garda Civilă
sau Serviciul de Imigrație.
Dă-mi cheile!
Hai să mergem!
Nu, nu!
Vrem să dăm un telefon.
Plecăm.
Nu. Nu se poate.
Le revendică poliția judiciară.
Aici are competență Garda Civilă.
Până ajung ei aici, noi suntem autoritatea competentă.
Bine, foarte bine.
Să-l sunăm pe judecător, atunci.
Va fi încântat să-și întrerupă cina
ca să-i explicați
de ce autoritatea portuară competentă
crede că e o idee bună să rețină martori la o crimă.
Ai cheile?
Așteaptă!
- Ești bine? - Da.
Mulțumim că ai venit după noi, Irene.
Ce naiba ai făcut?
Eu? Ce am făcut? Nimic.
Ieri se trăgea în tine într-o mașină, azi ești într-un container către China.
- Dar n-ai făcut nimic. - N-am făcut!
Ți-am spus,
fuseserăm chemate să facem curățenie într-o casă
și am găsit acolo o femeie moartă.
Nu o femeie oarecare. Marisa Roselló.
Da, dar era deja moartă. Ce am fi putut face?
Să sunați la poliție!
Sau pe mine!
Nu... Nu e atât de simplu.
Ba chiar e, Desiré.
Trebuia doar să sunați să spuneți ce s-a întâmplat.
Pentru că întotdeauna ai avut încredere în mine, nu?
Mereu e vina mea. Desi o dă în bară din nou!
Avem 175.000 de euro într-o geantă.
Nu am omorât pe nimeni.
A fost o confuzie și vrem să-i dăm înapoi.
Îți bați joc de mine?
Ia-o la dreapta acolo!
Aici?
Acolo.
Haide!
Nu te supăra!
Fată, o să te sperii.
Bine. Unde e mașina?
Nu mai e aici.
Rahat, dar am parcat și am lăsat-o acolo.
Știu, dar a dispărut.
Unde a dispărut?
Ce faci?
Vă arestez, „fată”.
Subtitrarea: Veronica Vasilescu
Redactor Robert Ciubotaru