Jodlere, kom og jodl Børn, kom og syng
Højt oppe på disse bjerge Hører man alt
Jeg hører køer muh'e
Jeg hører bier summe
Jeg hørte heste galopere Og duer kvidre
-Jeg hører mælkepiger malke -Og bueskytter skyde
Jeg hører rævejægere danse
Og von Klaus-familien synge
Jodlere, kom og jodl Børn, kom og syng
Højt oppe på disse bjerge Hører man alt
Jodlere, kom og jodl Børn, kom og syng
Højt oppe på disse bjerge Hører man alt
ØSTRIG
Slut.
Der er syv sider endnu, mor.
Gerhilde, hvad har vi sagt om at kalde mig det?
Fint... Guvernante.
Far læser aldrig højt for os, når han er hjemme.
Din far er en meget travl mand.
Han rejser nær og fjern.
Det var derfor, han ansatte mig.
Jeg hørte fru Himmelman sige, han ansatte dig, fordi han er mere en
"bryst-mand end en røv-mand."
Gerhilde, gider du godt lægge dig til at sove?
Jeg elsker dig, guvernante.
I lige måde, barn.
Godnat, mor.
Sir?
Mine historier har ikke længere lykkelige slutninger.
Derfor læser deres far ikke højt for dem længere.
Det er en ære at møde dig.
Seks måneder er lang tid. Jeg er glad for at være hjemme.
Det har været hårdt siden deres mors død.
Jeg hører, at de sidste måneder har været de lykkeligste i deres liv.
Und mit.
Jeg har drømt om denne dag, siden jeg ankom.
Men må jeg tilstå noget? Jeg kom ikke for børnene.
Jeg kom, så jeg en dag kunne komme tæt nok på
til at stjæle den modige Rolf von Klaussens hjerte.
Og jeg mener stjæle hjertet, nazist.
Sig, hvor han er. Jeg ved, han er i Sydamerika.
-Sig, hvor jeg kan finde ham. -Jeg ved det ikke.
Du har stået for eksport af våben gennem São Paulo.
Du har sendt dem til ham. Sig så, hvor han er.
Fräulein...
Far!
Undskyld.
Mor?
JÆGERE
Du ringede?
Du ligner lort.
-Godt, jeg har en gave med. -Det er et dårligt tidspunkt.
Jeg dræbte Biff Simpsons for to nætter siden på et bordel i Paris.
En gammel SS'er. Jeg skød ham i ansigtet.
Hvis du er kommet for at bekende, er du det forkerte sted.
Bekendelser er for syndere.
Han ville forhandle om sit liv. Hvis jeg lod ham leve,
ville han give mig en større præmie.
Hvad?
Hitler.
Du tror vel ikke...
Han påstod, Hitler flygtede via rottetunnelerne og bor i Sydamerika.
-Hvilke beviser havde han? -Vi mødte beviset. Obersten.
Pis og papir.
Utrolig, kvinder kunne stige sådan i graderne.
Eva Braun begik selvmord i 1945, ligesom Hitler gjorde.
-Hvordan ved du det? -Hitler er død.
Ifølge hvem? Russerne?
De fandt hans lig og brændte det? Tror du på det?
Folk troede også, at Eichmann var død, indtil Mossad fandt ham i Sydamerika.
Eichmann, Mengele, Stangl, Wilhelm Zuchs.
Nazister forsvinder ikke bare. De begår ikke bare selvmord.
Før han døde, sagde Biff Simpson: "Alle veje fører til Genoa."
-Hvorfor Genoa? -Det gav ingen mening.
Så indså jeg, at Eichmann flygtede fra Europa fra Genoa.
Josef Mengele ligeså. I juli '49.
Min kontakt fandt fortegnelser,
der viser, at bådene, der sejlede fra Genoa og Buenos Aires, var chartret
af et tysk stålkonglomerat ved navn Essen Industries.
Det viser sig, at d. 29. april 1945 chartrede Essen Industries også et skib
fra Genoa til Buenos Aires.
Hitler og Eva begik selvmord d. 30. Var de om bord på skibet?
Blandt navnene var to nye besætningsmedlemmer.
Erik Tolmann og Frida Tolmann.
Essen Industries' grundlægger var Klaus Rhinehart.
Nazisternes finansmand.
Nu er han en fri mand, der bor, af alle steder, i...
-Buenos Aires. -Han leder Argentinas stålindustri.
Jeg kunne chartre et fly, flyve os ubemærket derned.
Finder vi Klaus Rhinehart, finder vi Hitler.
Vi må fortælle FBI det.
Kom nu. Hvad har det nogensinde hjulpet?
At skulle tie om Biff Simpson?
At biskop Prentz blev kendt ikke-skyldig?
Hvorfor er du her? Hvorfor mig?
Fordi jeg ikke kan gøre det alene.
Og jeg ved, at du måske er den eneste, der ville tro mig.
-Du er på dybt vand. -Hvorfor ringede du til mig?
Hvorfor ringede du efter Prentz-sagen? Fortæl mig det. Hvorfor?
Måske, fordi du indså, at retfærdighed er et privilegium
reserveret for de få, og måske leder du efter en anden vej.
Finder vi Hitler,
så vil alt det, vi har gjort, alt det, vi er blevet,
være det hele værd.
Det kan være forbi.
Jeg troede, du ville forstå det.
Jeg er med.
Men vi kan ikke gøre det alene. Hvor er dine venner?
Vi er ikke på talefod.
Så taler jeg.
Tatiana Suarez Pico her til endnu et afsnit
af Tatiana i biografen.
Jeg taler med filmstjerne Lonny Flash om hans nye film,
Otte måder at holde sabbat.
-Hola, Lonny. -Bonjour, Tatiana.
I filmen spiller du en jødisk lejemorder,
der har en troskrise, da han skal dræbe otte mænd før solnedgang.
Der er gået to år, og en Oscar er på tale. Det må føles vidunderligt.
Anerkendelser og priser er fint nok, men jeg laver film
for syerskens datter i Nepal, for laksefarmerens barn i Yemen,
for den episkopale pastors dreng i Omaha, Nebraska,
der siger: "Når jeg bliver voksen,
"kan jeg blive jødisk filmstjerne.
"Mine fans inspirerer mig."
Undskyld.
Filmen får premiere fredag d. 21.
BARCELONA, SPANIEN
-Har du brug for et lommetørklæde? -Nej.
-Tårerne er Sandy Meisners værk. -Nej, ikke tårerne.
Du har næseblod.
Det behøves ikke. Tak. Vi ses næste gang.
Farvel, Lonny. Tak.
Godt at se...
-Hvad laver du? -Din elendige nar.
Hov! Stop!
-Hvad fejler du? -Hvad laver du her?
MARSEILLE, FRANKRIG
Smukt, mademoiselle.
Det ligner et Van Gogh.
Bare bedre.
Det må ikke se bedre ud, Armand.
En forfalskning skal ligne den ægte vare.
Esme klargør et bad til dig.
Og Jacques henter frk. Malika fra skole.
Du forkæler mig, Armand.
Mademoiselle...
Jeg forsøgte at stoppe dem, men de insisterede.
Nej, for helvede.
Jacob, rør ikke gåselorten.
Murray, det er altid...
WIEN, ØSTRIG
Bed for mig, søster.
Pis af.
Han mente, jeg burde føre ordet.
Hvad vælger du? Kvælning, strangulering, kranie op i røven?
Jeg elsker, når du flirter.
Vi har grund til at tro, at Hitler er i live.
Hej Wilhelm
Farvel.
H-E-I-M.
Frondheim. Ja.
Beklager, der findes ingen i Connecticut under det navn.
-Designerne er klar. -Tak, Annette. Jeg kommer om lidt.
Vi har trimmet designet, som du bad om. Nu tillader kablerne flere datainput
at blive samlet i instrumentpanelet.
Hvad helvede, Mizushima?
-Hey. Hvad fanden laver du? -Det var et uheld.
-Du har kostet os tre timer. -Det var et uheld.
-Hallo. -Ved I hvad? Jeg skrider.
Bare slå.
Vil du afgøre det?
Lad ham være.
Velkommen.
Du må smage alle 50 lækre smage, hvis du vil.
-Virkelig? Alle 50? -Hvis du vil.
Må jeg smage den med chokolade?
Og den med cheesecake?
Jeg tager en flødekaramel.
Gad vide, hvem de leder efter.
-Og den med karamel? -For fanden da. Vælg nu bare en.
Jeg må smage alle 50 lækre smage.
Ikke sandt, Priya?
Skynd dig nu!
Jeg skriger.
Du skriger!
Vi skriger alle...
...efter is.
Psyko.
Og den med tyggegummi?
PEOPLE OSCAR-GULDDRENGEN
Oscar-gulddrengen.
Jeg må sige, du har ikke ændret dig spor.
Jo, jeg har. Jeg er blevet mere fantastisk.
Kan vi fokusere på, hvorfor vi er her?
Du tror stadig, du giver ordrer, hvad?
Har du ikke hørt det? Bestil et privatfly med Meyers blodpenge,
så bestemmer du.
Kan vi droppe tåbelighederne?
Det er nok.
Jeg lader ikke jeres dysfunktionelle familie-lort spolere det her. Forstået?
Det her er Klaus Rhinehart, tysk industrialist og tidl. nazist-finansmand,
der nu bor i Argentina og leder landets stålindustri,
hvoraf han tjener en formue.
Han er altid omgivet af vagter, men på fredag
vil han deltage i genåbningen af Buenos Aires' ældste operahus,
hvor han har finansieret restaureringen.
Der tager vi ham. I live.
Klaus hjalp Hitler ud af Tyskland.
Klaus ved, hvor vi kan finde ham.
En jagt til,
og ingen af os behøver at se hinanden igen.
Så ingen har fundet Joe?
Jeg har ledt efter Joe i årevis.
Jeg tror ikke, han vil findes.
ANSÆTTELSESKONTRAKT
KRIGSRELOKATIONSMYNDIGHED
TRE UDSTATIONERINGER I VIETNAM
SOM INFANTERISOLDAT I 35. INFANTERIDIVISION
Nå.
Tag bare plads.
Jeg kunne være gået til politiet, hr. Mizushima,
efter hvad der skete i går.
Jeg bryder mig ikke om vold.
Dette er et palads for opfindelser, ikke for ødelæggelse.
-Og jeg vil ikke have vildmænd ansat. -Jeg har ikke råd til at miste jobbet.
Derfor fyrede jeg de tre hedninge, der angreb dig.
-Chef? -Jeg beklager, hvad de gjorde.
Hvor gammel var du, da du blev fængslet første gang? Jeg har læst din fil.
-Fem. -Fem år?
Jeg gik i børnehave i San Francisco.
Jeg lærte at læse i lejrene.
Interneringslejre kaldte de dem.
Ja. To lande, to lejre.
Forskellige på mange måder, men i princippet identiske.
For at udrydde os. For at slukke vores flamme.
Jeg ser dig, Joe.
Jeg ser dig.
En ung mand hvervet til frontlinjerne i Vietnam
af et land, der tog alt fra ham.
Forståeligt, at du ryster.
-Jeg blev ikke hvervet. Jeg meldte mig. -Hvorfor?
Min far gjorde det.
Mens vi sad i lejrene,
var han udstationeret og blev dræbt.
Jeg inviterede dig
for mere end blot at give dig en undskyldning.
Jeg inviterede dig for at bede om din hjælp.
Min hjælp?
Jeg lærte for nyligt, at en mand fra min fortid stadig lever.
En nazist-vagt. Sadistisk.
Grusom. Og jeg har brug for din hjælp til at finde ham.
Hvorfor mig?
Fordi jeg kan kende en evighedssoldat, når jeg ser en, Joe.
Min far bekæmpede også disse monstre.
Han bekæmpede dem i Frankrig.
Han bekæmpede dem i Tyskland. Han så dem i øjnene. Sorte og kolde.
Nazistiske svin.
Din far døde for at befri verden for denne plage, Joe.
Men ondskaben er her endnu. Du kan slutte dig til kampen.
Vores modstand mod denne ondskab. Du kan hjælpe.
Hvordan?
Meld dig.
Vi er her, amigo!
Kom på plads, pak ud. Mød os i forhallen kl. 20.
Hej. Velkommen til Hotel Palladio.
Det her minder mig om stedet, vi endte i Rom.
Hvor vi for vild pga. dig.
-Vi var ikke faret vild... -Du ville bare vise mig det rigtige Rom.
På hovedgaderne var vi blevet overfaldet af Flash-fanatikere.
I gyderne var det kun os.
Kom nu. Du morede dig. Benægt det ikke.
Pizzaen var god.
Vi ses i aften.
Ja.
Se flot ud i aften, knægt.
Du burde banke på først.
Tænker du aldrig på Spanien?
På hvad du gjorde?
Jeg tænker på den dreng hver dag. Jeg ser ham hver dag.
Vi ses kl. 20.00.
Hej, du har ringet til Sams telefonsvarer.
Bonjour, Jacob. Det er din elskede. Min tumpede forlovet er smuttet.
Så kom over og giv mig det, han aldrig kunne.
Jeg håber, Israel er vidunderlig, Sam.
Her sveder jeg mine nosser af,
mens jeg forbereder mig på min jobsamtale.
Jeg savner dig forresten slet ikke.
Ring til mig. Jeg elsker dig.
1430 Harper Avenue, Los Angeles.
-Meyerleh. -Se dig lige.
Shalom, Simon. Det er svært at tro på, ikke?
Ja, shalom. Hvor lang tid er der gået?
Jeg så dig sidst til Ethel Steinbergs bryllup.
-Og hun er enke nu. -Nej.
Så længe har vi været ude af hinandens liv.
-Men du er en travl mand, Simon. -Nej.
Hvad? At bekæmpe Friedrich Peter og hans Frihedsparti var ingen lille bedrift.
En mand, der er ansvarlig
for udryddelsen af 13.000 jøder i Ukraine,
fortjener ikke at føre Østrig ind i en ny æra.
-Bravo, min ven. -Nej, stop. Jeg gør bare Guds arbejde.
-Profeter står foran... -Nej, ingen profet. Et fjols.
-Kom, min ven. Sæt dig. -Ja.
Scott sagde, du ville se mig med det samme.
Jeg så ham på 79th Street,
sætte sig ind i en bil.
-Hvem så du? -Viktor Frondheim.
-Ja.
-Det lyder bekendt. -Jeg husker ham fra lejrene.
Han var en SS-vagt i blok 11.
Hvis nogen jøder undslap,
sendte de ham, og han ville komme tilbage med dem i kæberne.
Død. Som var han en blodhund.
Sig mig, har du nogen idé om, hvor han skulle hen?
Til Connecticut.
Tror jeg. Bilens nummerplade var derfra.
Måske har du informationer om det. Måske kunne jeg se dem.
Måske kan jeg være til hjælp.
Nej.
Jeg er taknemlig for tilbuddet, men nej. Jeg ville aldrig sætte dig i den position.
En prins må ikke gøre en gardes arbejde.
-Kom nu. -Jeg tager det herfra.
Så tak for tippet, min ven.
Jeg ordner det. Hvad siger du så?
-Vil du gøre det for mig? -Ja da.
-Du er en velsignelse. -Hvad som helst for dig, Meyer.
Kom.
Og ser du denne Viktor Frondheim igen, så sig til.
Selvfølgelig. Profeten.
-Pas på dig selv, min ven. -Mazel tov.
Scott, se om vi har en fil på en Viktor Frondheim.
Hold elevatoren.
Ligesom du sagde. Den anden fil er her også.
Godt arbejde. Her.
For besværet.
Jeg blev ikke hvervet. Jeg meldte mig.
Jeg er spændt på at høre. Hvad gjorde de ved dig?
For du har gennemgået noget af en forvandling, min ven.
Mine forældre forsøgte også at rehabilitere mig. Socialarbejdere, terapi.
Jeg angrede, græd.
...hårdt arbejde og nok kærlighed, så kan en mand ændre sig.
Men det hang ikke ved.
Så, mellem venner...
Jeg spørger bare. Faker du det?
Du kan sige det. Jeg er en lukket bog.
Hun er derovre.
Jeg svigtede dig i New York.
Hvorfor er jeg her?
Tag støvlerne af. De er beskidte.
Da jeg så Adolf første gang, var jeg et barn, og han var en gud.
En ørn.
Som svævede på gyldne vinger over jorden.
Dine bukser er mudrede.
Tag dem af.
Han groomede mig, da jeg var et barn. Sytten år. Jeg var gymnast.
Dygtig. Det kunne han lide.
Din undertrøje.
Jeg husker vores første aften sammen i hans lejlighed i München.
Jeg kravlede under dynen med ham, ørnen.
Og han var ingen gud.
Han var lille, bleg,
ved at tabe håret, svedig og ynkelig,
men resten af dem så stadig ørnen. De så ikke mig.
Du er her, fordi du ser mig. Det har du altid gjort.
Jeg fortjener at blive set.
Han kan ikke se vejen frem længere. Det kan jeg.
Jeg ved, hvordan vi kan genvinde magten.
Rengør dig selv.
Nu kan vi endelig begynde. På min måde.
Det er showtime.
Finder vi Klaus Rhinehart, finder vi Hitler.
Klaus vil være beskyttet af vagter.
Vi tager dem, og Millie tager Klaus.
Chefen siger, du kan tage en pause.
Værsgo, hr.
Nummer 88.
Hallo?
Kom nu, du skal på.
Rør mig ikke. Hvad laver du? Hvad har du gang... Nej.
Hvad laver... Hov.
Lort.
Stil den.
Løb.
Vi har ledt efter dig, Klaus.
Gute Nacht, røvhul.
Nazisvin!
-Hvad er der i den, og hvem er den til? -Pas.
-Hvor skal du levere den? -Rend mig!
Sig det, eller du er død! Hvem er den til?
Idiot.
-Smid pistolen, Jonah. -Hvad fanden laver du, Harriet?
-Jeg sagde, smid pistolen. -Hvad laver du?
Tekster af: Jonas Winther Christensen
Kreativ supervisor Maiken Waldorff