Агов.
Народ, тільки чесно, ще рано обирати, що ми їстимемо після цього?
Ми прибули до місця призначення. Вийдіть із транспорту.
Як щодо рамену? Чи, може, шаурма? Надто гостре?
-Тихо. -Добре.
САНІ ПЕРЧЕЙЗ ШКОЛА БІОМЕДИЦИНИ
ТІЛЬКИ КУР'ЄРИ
Так.
Ходімо.
-Що воно за істоти? -Клони!
-Тіла людей, що завантажились. -Це ж те саме.
Вони мусять відрощувати голови. Бачиш, там пусто.
Поки хтось не завантажиться назад.
Високі технології.
Для чого комусь так ризикувати? Хіба вони не бачили, як той тип вибухнув?
Це геніальний план 1%.
Проведи життя, грабуючи землю, так?
А коли карма тебе наздожене, завантажся.
Відпочинь у Лейкв'ю, поки науковці твоє лайно розгрібають.
А тоді завантажся назад. І роби це знову до кінця часів.
Тож...
Я вийму ті, а ти — ось ці.
Але не завжди можна зрозуміти, хто вони.
Вони мудні. Це все, що тобі треба знати.
Добре. Дехто з них може бути хорошим.
Ми не можемо знищити їхній шанс...
Бути паразитами зі своїми літаками, які думають, що посадити дерево
на Амазонці буде досить?
Ого, люто!
Час на ванну скінчився, курви!
Ні!
Бляха!
Давай. Підіймайся. Вже.
-Народ, це пастка. -Ти в нормі? Господи.
-Дивись під ноги. -Ходімо.
За кілька хвилин ця кімната смердітиме гірше за хату Айвена.
Ходімо.
Мені шкода, пане... Джейку Пол?
ДЖЕЙК ПОЛ
ЗАВАНТАЖЕННЯ
ГОРАЙЗЕН
Я нічого не бачу. Де мої захисні окуляри?
Боже, міленіали такі дурнуваті.
ДЕНЬ СІМ'Ї ВІТАЄМО
Це День сім'ї, і в нас тут нові прото-малята!
Добре. Виглядає непогано. Просто більше не впускай їх.
Я ж уже вибачився. Вітаю!
Не соромтеся. Перший місяць безкоштовний з купоном «День сім'ї».
Опісля платежі стануть автоматичними.
Підгузки не включені.
Вигляд може змінитися з часом.
Вони є власністю корпорації «Горайзен».
Ти такий милий.
-Я хочу такого. -Ні.
Ти просто сумуєш за сім'єю. Мені шкода, що їх не буде.
Може, твій тато просто почувається винним через те, що вбив мене.
Можливо. Так. Мені по цимбалах.
Знайомся з новим братом. Як нам його назвати?
Мамо, це так дивно.
Ти можеш провести час із моєю сім'єю.
-Так? -Звісно.
Дякую, любий.
Я не дочекаюся. Тут усі такі старі.
Ага.
Тут багато чудових розваг, вони добре проведуть час.
Твоя племінниця знає, як користуватися зброєю?
-Дядьку Нейтане! -Привіт!
Привіт!
Навеє. Мамо. Я так сумував.
О боже. Глянь на себе. Ти така висока!
-Справді? -Так.
Мамо! Я ж можу вас так називати?
Обіймемось.
Шкода, що ти померла, Інґрід. Дивно, бо цього можна було уникнути.
Завантажилась для чоловіка, з яким навіть не одружена.
Звісно, ти можеш називати мене мамою.
Дякую, мамо. Я в кращому місці.
Ти гарно виглядаєш.
Це через те, що мені видовжили язика.
Дякую, що помітила.
Добре. Краще засунь його назад.
-Давайте почнемо, гаразд? -Так.
День сім'ї мегаважливий, тому зроби так, щоб твої ангели отримали кращі результати.
Зрозуміла.
А як я маю це зробити?
Ти кричиш на них, використовуючи прості слова, бо вони тупі корови,
а корови добре реагують на хороші побої.
Дякую.
Це небезпечно?
Ні. Схоже на те, що хтось ненароком ввів код для рослин
у ці крісла, і тепер вони ростуть.
Ти теж виріс, Ділане, відколи я тебе востаннє бачила.
Досі дитина, просто на 20% вищий.
Я вже казала, доросле оновлення надто дороге.
Чий прутень відсмоктати, щоб отримати волосся на грудях?
Ділане!
Проте ми сподівалися на...
Щось типу винагороди за знайдений баг?
Вибачте, такого не робимо.
Та я чула, що за стрільбу з лука
платять удвічі більше, ніж мали б.
Я маю це поправити. Але це може зайняти багато часу.
О так, курво!
Дякую. Ви просто ангел.
Власне, я у відділі реновацій, тепер я інженер обслуговування.
Це підвищення.
-Готова? Добре. -Так.
Ліворуч, ліворуч!
-Надто просто. -Ага.
-Ліворуч. -Добре.
Ще лівіше! Ще!
Інґрід, лівіше. Він тебе минув.
-Та ви знущаєтесь. -Що? Мамо? Я його дістала?
Інше ліворуч! Інґрід, він оминув тебе!
Інґрід. О боже.
Боже, він біля тебе зараз!
-У тебе все добре виходить. -Я стараюсь.
-Я думала, ваше ліворуч. -Я сказала, що твоє.
Я зараз повернусь. Простеж, щоб ці не повбивали одна одну.
-Добре. Бувай. -Ага.
Тінслі!
От лайно.
Тінс? Куди зібралася в такому крутому хакі?
Нейтане! Це я, Нора.
-Це не смішно, Тінслі. -Я не жартую.
Це я. Я повернулася.
-Як я маю знати, що це справді ти? -Думаю, ти б мав знати.
Не можу повірити, що дивлюсь на тебе, і це справді ти.
Не думав, що ще зустрінусь з тобою, Норо.
Ага, це я бачу.
Боже, нижче.
Так, Інґрід забрала мене з двогігових,
і тепер ми...
Можемо кудись піти?
Це не моя справа. Ти не мусиш пояснювати.
-Я хотів тобі сказати. -Але ти не сказав. І все добре.
У мене теж дехто є.
Це... Це чудово.
Так.
Так! Він крутий.
Він такий крутий. А ще він живий, тож...
-це зручно. -Супер, так.
Інґрід
усе покинула й завантажилась заради мене, тож це...
Ну, це було несподівано.
-Це чудово. -Ага.
Тобто, ну, співчуваю твоїй утраті.
Сильний вчинок.
Ну, вона сильна пані, але все добре, братан.
Я не знаю, що це було.
-Це було так дивно. -Я знаю.
Боже, ти був крутим. Що з тобою сталося, друже?
-Норо, ти як? -Я маю до роботи повертатись.
Нейтане?
Де Нейтан?
Він говорить зі своєю старою подругою. Ненсі, правильно?
Привіт. Рада вас знову бачити.
Яке цікаве вбрання.
Тепер я працюю з розробниками.
Розробники? Підвищення. Це неймовірно.
Не радій так, вони, певно, скоро мене звільнять.
Ні, не звільнять.
Поквапмося, Нейтане. Треба відвезти твою маму в салон спогадів.
Ще побачимось, братан.
Здоров, у мене для тебе сюрприз. Зустрінемось у Сірій Зоні опівдні.
Полудень. У нас буде стрілянина, ковбою?
Правильно, Пако. Так, тоді підемо в салун.
Знаєш, плюватимем у металеву штуку.
Не дуже по вестернах?
Ні.
Але я думаю, що заслуговую на щось за спробу.
Побачимось опівдні, добре?
Якийсь дивний злам, на тенісному корті.
Ну то виправте.
А я не знаю, як.
Понатискаю кнопок, певно.
Доведеться самій розбиратись.
-Боже! -Ще один бал для них! Та ну, хлопче!
Вони встановлені на Понг-1977. У них мізки по 20 кілобайтів.
Що тут відбувається?
Я тебе не кликав. У нас усе добре.
Візьми перерву, Люку. Раночку, красуне.
Ви Префера, про яку мені стільки розповідали?
Ні. Я ангел Люка.
-Боже, це справді рай. -Мило, та я це вже чула.
Це Джессі, один із моїх кращих армійських друзів.
Люк знав, що я завжди мріяв про завантаження.
Тож він використав свою сімейну перепустку на мене. Тут чудово.
Ми з'їмо ванну тірамісу після нашого тінісного матчу.
-Тенісного. -Ні, це тініс. Нова гра.
Заробити бали можна, лише як потрапиш м'ячем у пах.
Ну, це тупо. Ти єдиний, хто може постраждати.
Яйця Джессі в безпеці, вони в реальності.
Ага, я так почуваюсь живим! Хочеш раунд зіграти?
Будеш у команді Джессі.
Ну, я тепер бос. У мене немає часу з тобою розважатися.
Ну, якби ти була справжнім босом, сама б вирішувала, як провести день.
Ну, може, раунд чи два.
Ти засранець! Граємо!
-Давай, Джессі. -Так!
Так мило.
Знали, що «Фенді» займалися дизайном слинявчиків?
Цифрові діти мене лякають.
Я вважаю, що це цікавий винахід.
Можливість для завантажених пізнати досвід батьківства.
Правда, Нейтане?
Ну, думаю, якщо ти не впораєшся з ними, невелика біда, правда?
Ну, ми б упоралися.
Але вони не справжні діти, Інґрід.
Я це знаю, Вів! Я знаю.
-Ти мав би піти за нею. -Мав би?
Так. Якщо побачиш, що я так ітиму, я дуже зла.
О ні. Ми не хочемо дуже злу Навею. Не хочемо дуже злу Навею.
Можеш уявити мене татом? Я ледве про себе піклуюсь.
ДЕНЬ СІМ'Ї ГІСТЬ
Тікайте всі, це велика зла Навея!
-Крута подача! -Ні! Заступила ногою!
-Друга подача. -Добре.
-Чудова подача. -Прокляття!
Я розлючена на Нейтана.
Я помітила, що ви часто виражаєте свої почуття як злість.
Але, можливо, ви дуже самотня й сумна.
Пішла ти, Гелен. Маю повне право злитися.
Я так сильно віддаюся цим стосункам,
але Нейтан навіть не розглядає можливість мати цифрову дитину.
Інґрід Кеннерман хоче бути мамою.
Давайте ближче розглянемо суть цього бажання дітей.
Можливо, ви хочете щось власне, бо непокоїтесь, що вас важко любити?
Чому ви завжди думаєте, що я через це непокоюсь?
Мене люблять більше, ніж коли-небудь полюблять вас.
Непокоїть мене те, наскільки ви погана терапевтка!
І тоді Шона сказала Броуді, що її нудить від того, що він грубий з нею,
І він не такий смішний, як думає про себе.
Так тримати, Шоно! Пишаюсь цією дівчинкою. Вона справді навчилася любити себе.
Це тато Інґрід, так?
Чекай. Що? Ти впевнена?
Так, я пам'ятаю його з вечірки з ночівлею.
Що він тут робить?
Думаю, цьому є логічне пояснення,
і він тут, щоб здивувати Інґрід?
-Без шансів. -Бабуню?
Можливо. Слухайте, ідіть у салон спогадів.
-Зустрінемось там. -Добре.
-Скоро побачимось. -Навеє.
Пляшечка наповнюється після використання. Можна платити на виході.
Нейтане! Це я, Тінслі.
-Привіт! -Ага.
-У мене свій аватар, на основі мене. -Яка ти класна. Чудово.
Вибач. Перепрошую.
Слухай. Ми можемо піти кудись, поговорити сам на сам?
Кеннерман тут, у Лейкв'ю.
-Це День сім'ї. -Та сім'я не терпить своїх.
Що, як це прикриття?
Можеш запитати в Інґрід.
Питав. Вона нічого не знає про те, хто мене вбив.
-Це могли бути Ладди. -Це неможливо.
Чому? Вони ж напали на «Без Меж».
Вони проти цифрового потойбіччя.
Що, як використали Кеннермана, щоб мене вбити?
Кажу тобі, це не так.
-Чому ти така впевнена? -Тому що...
Хлопець, з яким я зустрічаюсь, Матео, він Ладд.
Що? Як можна бути такою наївною? Ладди божевільні.
Не божевільні. Вони багато чим жертвують за свої переконання.
Може, тобі це вже не знайомо.
-Я хочу тебе вберегти. -Не треба.
-Від... -Справді.
Я довіряю Матео.
-Добре. -Він мені ніколи не брехав.
Слухай, я мушу йти.
Якщо я дізнаюся щось про Кеннермана, напишу тобі.
Раночку!
Привіт. Це я. Усе спрацювало.
Привіт, радий бачити.
Вибач. Я просто... Я не можу цілувати це лице.
-Це неправильно. -Боже. Так. Виглядає огидно.
-Цілком розумію. -То що за сюрприз?
Так!
Дуже дякую. Це безкоштовна сумка для підгузків.
Ні. Майже. Це гіперчерв'як.
Ми пересремо всім День сім'ї.
Все, що ти маєш зробити, — залишити його на стійці.
Матео, а як же всі ці люди? Ворог — «Горайзен», а не вони.
Вони в безпеці вдома, у костюмах ВР. Ти це знаєш.
Добре. Та не завантажені.
Те, що ти вважаєш їх людьми, спірно. Це спричинить великий вибух.
Штучний інтелект буде заражено нашим повідомленням.
Усе сплановано.
Так. Слухай, я знаю, але...
Якщо хочеш досягти справедливості,
інколи ти мусиш погіршити кільком багатіям життя, розумієш?
Тобі треба...
Що? Що це...
Чекай.
Та ну. У моєму власному домі? Злізь із нього.
Я хочу його почистити. Він справжній чоловік.
Я не заохочую її! Це! Я не заохочую...
Твій тато й пастор Роб думають, що ти нездатна на це.
Твій тато каже, ти надто добра. Пастор каже, що ти м'якотіла.
Я не м'якотіла.
Я знаю! Знаю, що ти віддана.
Отак це слід робити. Добре?
Ти тут єдина, хто на це здатен.
Я знаю, що ти нас не розчаруєш.
Бо я вірю в тебе, Норо.
Перепрошую! Вибачте, пані Кеннерман.
«Перепрошую, я вас не бачив».
Просто дивись, де я йду, добре?
І перестань витріщатися на мене, нікчемний мішок запрограмованого лайна!
Послухай.
Радше ти станеш людиною, аніж вона.
ДЕНЬ СІМ'Ї Насолоджуйтесь візитом!
КОНСЬЄРЖ
І там, на ручці дверей, звисав
кривавий гак!
Атака людини з гаком!
Я зовсім про це забув.
Не віриться, що я розказав шестилітці ту історію.
-Який дурень. -Чому? Мені сподобалось.
-Ти була нажахана. -Не може бути.
-Мам? -Твоя мама так розлютилась.
Ти спала з увімкненим світлом цілий тиждень.
Ні. На мене не схоже.
Ми Ладди. Врятуйте свої душі.
Ліквідуйте Лейкв'ю. Видаліть багатіїв.
Вас атакує армія Ладдів. У «Горайзен» прийшла революція!
Ми Ладди.
Ось тобі!
У «Горайзен» прийшла революція!
Що, бляха?
Ліквідуйте Лейкв'ю. Видаліть багатіїв.
Революція...
-Щось не так. -Думаєш?
Революція...
Повірити не можу, що витратила день, граючи в цю тупу гру!
...в «Горайзен». Видаліть багатіїв.
Ти була така миленька. Що сталося?
Нейтане. Як грубо.
ВИДАЛІТЬ БАГАТІЇВ ЛІКВІДУЙТЕ ЛЕЙКВ'Ю
Сюди, сюди.
-Що відбувається? -Я не знаю.
Такого раніше не було.
-Вам краще піти. -А як же ти?
Я в нормі. Подзвоню вам завтра.
Хочу ще послухати про драму Броуді й Шони.
Та цифрова дитина. Може, це не така й погана ідея?
Мам, ні. Я веселий дядько, та до того я егоїстичний, незрілий і брехливий.
Ні, Нейтане, ти не той хлопець, яким був.
І той, ким ти був, теж не такий поганий.
Добре. Ідіть! Ідіть.
Бувай.
Ми робимо все, що можемо. Усім зберігати спокій. Усе буде гаразд.
Ангели біжать на допомогу. Моя команда працює з проблемою.
Ми Ладди. Врятуйте свої душі. Ліквідуйте Лейкв'ю. Видаліть багатіїв.
Усе під контролем. Під контролем.
Усе буде добре.
Як він так швидко множиться?
-Хлопці. Я думаю, це... -Новенька, ми намагаємось думати!
-Працює. Я це зробив! -Ні, це зробила я.
Вірус множився всередині штучного інтелекту, тож
тепер, коли я їх вимкнула, ми можемо виправити решту.
Як ти так швидко здогадалась?
Не знаю. Сліпа удача.
Де той гімнюк, який мені день пересрав?
Допомагає дітям, котрі злякались вірусу.
Допомагає чи робить гірше? Той хлопець небезпечний.
Знаєш, Люк був моїм командиром, винятковим керівником.
Що?
Іранська війна, перша, в якій були автономні дрони. Це було тяжко.
Та Люк ніколи не виявляв стресу.
Не давав нам занепасти духом, коли було тяжко.
Завжди знаходив спосіб розсмішити нас чи допомогти.
Це багатьох з нас повернуло додому.
Мені тяжко опрацювати цю інформацію. Ми про одного Люка говоримо?
Дякую за сьогодні. Мені було приємно.
Тепер знаю, чому Люк розказує про вас стільки хорошого.
Чекай. Люк багато хорошого розказує?
Про мене?
Про що він говорить? Не залишай мене без відповіді!
-10 500. -Звісно, пані Кеннерман.
Сподіваюсь, у вас із паном Брауном був чудовий день.
Замовкни!
Мені не потрібна стрічка новин.
Пані?
Я так стараюсь, і нічого не виходить.
Я ж, я неймовірно вродлива. А Нейтану це нецікаво.
Він кохає мене тільки коли я — це не я.
І я намагаюсь бути доброю з його мамою, та вона мене ненавидить, а він на її боці.
Ми мали провести разом вічність, але
треба вічність, щоб переконати його в цьому.
Я...
Мене ж легко любити, правда?
Так.
Пані Кеннерман, я вас люблю.
Що ж, це ваш поверх.
Господи боже.
МАТЕО ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
Ні.
ВІДХИЛЕНО
Я нічого такого не зробила.
Привіт, люба.
Ти в нормі? Я хвилювався за тебе. Тебе вибило глюком чи що?
Я бачила, як чоловік застряг у стіні наполовину.
Ой-йой.
Ага. А ще я чула, що 11111 поверх просто зник.
Боже, я виснажена.
Так, не сумніваюся.
Знаєш, я тут думав. Ми не можемо бути певними в житті.
Навіть тут. І,
може, ти не сказилась, якщо хочеш цифрову дитину.
-Так? -Ага.
Любий.
-Ми б зробили дуже милу дитину. -Так.
З моїм обличчям і твоїм волоссям.
Ну, твоїм пресом. І нашим волоссям.
-Одного дня. -Одного дня, незабаром?
-Одного дня. -Незабаром.
Боже милий.
Новий язик задовгий?
Ну, трішки.
Прокляття.
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова