Tidligere i The Walking Dead: World Beyond.
-Drar vi eller vi blir vi her? -Vi blir her.
Jeg ba Silas om ikke å vente.
Det går bra. Jeg tar det.
Jeg fikk vite at en ny testpasient er her?
Dette er min siste sjanse til å gjøre det rette.
Jeg kom til deg, ikke tvert imot.
Lik det eller ei, du er med.
Underoffiser Stokes.
-Skal du granske meg? -Moren din ba meg om å passe på deg.
Hva enn de brukte i Omaha, så har de mer av det.
LITIUMHEPARIN
Med mindre vi finner noen avvik i blodprøven,
burde han duge for hensiktene våre.
Jeg har middagen min med Bennett-familien.
Jeg kommer tilbake senere.
Vi begynner ved daggry.
Du havner i helvete. Du vet det?
Jeg også.
Kanskje vi allerede er der.
Den planen er bare tull.
Det er det vi gjør nå som teller.
Fordi hvis morgendagen bygges på blod og løgner,
så blir den ikke mer enn det.
Den blir aldri mer enn det. Nei, vær så snill...
Testpasient A481.
Tjuefire år gammel.
Ingen avvik i blodprøven. Normal lungefunksjon.
Høy puls, men normal.
Venter på å fortsette med dosen til eksperiment 6.0.
Det bør bare ta et par sekunder.
-Vent. Det betyr at det er... -Klor.
De gasset alle sammen.
Det var det de gjorde.
Det var derfor de klarte å drepe så mange.
Det kreves lite for å produsere store mengder.
Svært billige midler.
Gassen binder seg kjemisk til fuktigheten inne i kroppen,
noe som utløser kraftige luftveiskramper.
Lungene overproduserer væske, som gjør at man kveles, helt til...
Man drukner fra innsiden.
-De kan ikke slippe unna med dette. -Det har de allerede gjort.
Med mindre vi gjør noe med det.
Flytende klor skal jo være fargeløst.
-Hvorfor er ikke denne det? -Jeg tenkte på det også.
De må ha blandet den med noe.
Vi får holde denne i god behold helt til vi finner ut hva det er.
Dødstidspunkt: klokka 08:22.
Det er slik vi vinner morgendagen.
Dr. Belshaw, jeg er redd vi har et problem.
Du har sterke føtter. Jeg kan se dem helt herfra.
Bra for deg.
Sa de hvorfor de tok støvlene dine?
De sa at det var så jeg ikke kunne flykte.
Du hadde nok fått det til, likevel.
Se på de pailabbene.
Du kunne hoppet gjennom en steinhaug med de der.
Jeg er underoffiser Jadis Stokes. Du heter Silas Plaskett.
Det er ikke meningen at du skal være her.
Nei. Jeg, jeg kjørte meg vill.
Liker du det? Slakteanlegg 11?
Ja, det er ok.
Altså, det er litt som å bo på et bilopphuggeri.
Du sier det som om det er noe dårlig.
Ikke dårlig. Bare, eh, annerledes.
Du er annerledes, ikke sant, Silas?
Jeg også.
Når man ikke er som andre, så kan man...
vise dem ulike vis å gjøre ting på.
Av og til før de blir tatt på senga.
Hva gjorde du utenfor vevsterminalen uten tillatelse?
Som sagt, jeg kjørte meg vill.
Og jeg var redd for å spørre om veien hjem,
fordi jeg ikke visste om jeg ville få problemer.
Kanskje om jeg bare hadde spurt, så hadde jeg hatt støvlene, og...
Nei, du hadde vært her likevel.
Ja, send ham inn.
-Du kødder. -Jeg kødder ikke.
Det var lenge siden, Jadis? Du er her for å granske?
Ja, det har vært noen hendelser, som jeg undersøker.
Da jeg møtte kona di, ville hun ikke bruke fornavnet mitt.
Vel, hun er soldat.
Og jeg har hørt at dere bare lager soldater nå.
Tror du han kunne blitt en god en?
Jeg hørte at han dukket opp i går, så jeg burde fått vite det da.
De skulle avhøre ham,
og så ble vaktene plutselig angrepet, noe som førte til et dødsfall,
så det ble prioritert.
Han sa at han kjørte seg vill.
Han sa at han vurderte om han skulle spørre om veien. Tror du på det?
Det stemmer,
han nøler.
Vel, du kan ikke gjøre det, Silas.
Kom. Vi er ferdige her.
Du svarte ikke på spørsmålet mitt.
Tror du at han kunne blitt en god soldat?
Kanskje.
-Det er mulig. -Jeg er enig.
Jeg bare... fikk en følelse.
Og om du får meg til å angre dette, på noen som helst måte,
så vil du angre det mer.
Og han også.
Du får ikke en ny sjanse.
Ikke kjør deg vill igjen.
Jeg henter støvlene dine.
Hope! Hei.
Hei! Mason.
Jeg har lett etter deg.
Ja? Jeg har lurt på hvordan du har det, og...
Jeg hørte at søsteren din kom inn? Ja, og gjærteorien din.
Den kan jo være noe. Det er stort.
Ja, takk. Det har vært mye, generelt.
Ja, det kan jeg tro.
Så...
-Du lette etter meg? -Ja, nettopp.
Jeg ville høre om du vil finne på noe senere.
-Men det er ikke noe press. -Ja, nei, ja.
Jeg kommer hit for å lese meg opp på mikrobiologi senere i kveld, så...
Bare stikk innom.
-Flott! -Flott.
Vel, jeg må gå nå.
Flott. Altså, ok, ja.
Sees i kveld.
DØDE SOLDATER I FRANKRIKE UNDER FØRSTE VERDENS...
KJEMISK KRIGFØRING ...FORBUDT...
-Lyla. -Vær så snill.
-Hva... -Vi har dårlig tid.
De kommer for å ta deg inn til avhør.
Hva?
Jeg vet at du, Felix, eller jentene tok den ampullen fra laboratoriet.
-Jeg vet ikke hvordan, men... -Hvilken ampulle?
-Hva prater du om? -Leo! Vær så snill. De kommer.
Det tok meg inn i morges.
Alle ampuller med viktige prøveeksemplar,
knyttet til CRM-operasjoner,
oppbevares i et kjøleskap med sikkerhetssensorer.
En forsvant i løpet av strømbruddet.
Prøveeksemplarer knyttet til CRM-operasjoner?
Du trenger ikke å late som.
Bare hør, fordi de er på vei hit.
Jeg sa at jeg la den på feil sted.
Om du bare gir den tilbake til meg, så er ikke jeg i fare lenger,
og ikke du og døtrene dine heller. Du kan...
Ok, ok.
Jeg kom en time for sent til middag. Se på meg. Vær så snill.
La meg gjemme meg, åpne døren, og si det til dem.
-Om jeg betyr noe for deg... -Gå.
Jeg kommer.
Dr. Bennett.
Du må bli med oss. Vi har noen spørsmål til deg.
Faren min ser alltid det gode i folk.
Han prøver alltid å se verden gjennom andres blikk, og...
dette er belønningen han får.
Onkelen min var helt likedan.
For all del, så gjorde han det for å lure folk og ta alt de eide,
men likevel.
Går det bra?
Ja. Det gjør fortsatt vondt.
Det går bra.
Bedre når du er her.
Hva er dette? Hvor skal dere med ham?
Faen.
Gå tilbake til leiligheten din.
Uansett hvor han skal, så blir jeg med.
Det går bra.
-Jeg anbefaler at du stopper. -Jeg nekter å stoppe.
Jeg er livvakten hans.
Dere får ikke ta ham noe sted uten at jeg blir med.
Pass deg. Du får det som du vil.
Hva er det med dr. Bennett og livvakten hans, hva?
De bare ber om det.
-Felix? -De tok faren din.
Si det til søsteren din.
Hva kan jeg gjøre?
-Kanskje Huck vet hva som foregår. -Du henter Hope, og jeg henter Huck.
Vent. Du burde ikke gjøre det.
Dette handler ikke om meg. Ikke ennå.
Hope?
Hei.
Hva skjer?
Lyla vil gi oss et tilbud.
Jeg trenger ampullen dere stjal.
Jeg vet at jeg ikke har gitt dere noen grunn til å stole på meg,
men uansett hva dere vil vite om hvem jeg er eller hva jeg gjør,
så vil jeg si det.
-Hvorfor skal vi tro på det du sier? -Bli med meg. Jeg kan vise dere.
Dere må bestemme dere nå.
Livet til faren deres er avhengig av det.
-Du vil ikke si hva som foregår? -Du ser trøtt ut. Ble det sent i går?
Jeg kledde på meg i en fart.
Den agenten du sendte? Sa at det var noe på gang.
Det ble begått et innbrudd i løpet av strømbruddet.
I går kveld? Hvor?
I et område med hemmelig forskningsmateriale.
Det er derfor du er her. Du har vært borte fra dette stedet.
Det kan hjelpe deg til å se ting som andre går glipp av,
men det gjør deg også unikt kompetent for å lede etterforskningen.
Lede?
Noe verdifullt er borte.
Jeg må vite om noen har tatt det.
Og det må komme tilbake.
Jeg vil gjerne at du hjelper meg med det.
Hva faen er dette for et sted?
Ampullen som en av dere stjal, den som jeg må få tilbake?
Jeg utviklet innholdet her inne.
Laboratoriet som ingen skal vite om,
inkludert faren din.
Vi har aldri sagt at vi tok ampullen din.
Og du sa at du ville prate, så hva er det som skjer her?
Jeg studerer gjenoppliving.
Men for å kunne forstå
hva som gjør at noen kommer tilbake etter at de dør,
må jeg observere hva som skjer med testpasientene...
mens de dør.
Så du drepte disse folkene bare for å forske?
Nei.
De fleste ble funnet bitt ute i villmarken.
De ville dødd forgjeves.
Men på dette stedet
har deres bortgang blitt en gave til vitenskapen.
For fremtiden.
De fleste?
Dere må forstå én ting.
Det er dette vi står ovenfor.
CR FORSKNINGSANLEGG
Til slutt blir rotta trøtt.
Men ikke de døde.
Aldri.
De beveger seg for evig.
Ingen av oss vil være trygge, så lenge dette finnes i verden.
Fortell oss om Omaha.
Hvordan henger dette sammen med det?
Jeg utviklet en intracerebral injisering
med kjemisk ekstrakt utvunnet av alger,
som viste seg lovende på å forsinke tiden fra død til gjenopplivelse.
Men jeg trengte flere testpasienter for å være sikker.
Mange flere.
Så CRM fortalte meg og kollegaen min, dr. Abbott,
om en hemmelig militær operasjon hvor flere titusener ville dø.
Vi ble forsikret om
at denne operasjonen var avgjørende for at menneskeheten skulle overleve,
og at vi fikk vite noe
som nesten ingen utenfor militæret visste om.
Det var vår sjanse til å prøve formelen ute i felt.
-Så dere bare gjorde det? -Vi var skrekkslagne.
Borgerrepublikkens regjering vet ikke hva militæret gjør utenfor murene.
Abbott truet med å si det, så de sørget for at han aldri kunne det.
Hvorfor måtte 100 000 mennesker dø?
Jeg spurte dem om det.
De advarte meg om å aldri spørre om det igjen.
-Om jeg kunne stoppe det, ville... -Du kunne jo det.
Du satte bare din egen sikkerhet foran alle de livene.
Nei.
Om jeg hadde strittet imot, ville de drept meg også,
og det som skulle skje, ville ha skjedd.
Jeg kunne dø, eller prøve å bruke noe jeg ikke kunne stanse,
til noe nyttig for menneskeheten.
Og gjorde du det? Fant du de svarene du lette etter?
Det handler ikke om svar.
Det handler om data.
Så vi skal bare stole på deg?
Jeg forteller sannheten.
Å gi den ampullen tilbake til meg, vil redde faren deres.
Jeg sa at jeg la den på feil sted i løpet av strømbruddet.
Om jeg kan vise at jeg har den, vil det fjerne mistankene fra ham.
Det er jeg som setter hans liv foran mitt eget.
Jeg gjør det for å redde ham.
-Du gjør det for å redde deg selv. -Nei. Jeg bryr meg om faren deres.
At dere gir meg ampullen, er det som vil holde oss to i live.
Kanskje oss alle.
Den er i bunkeren.
Hva...
Det er et rom under Lab H, der ungdommene pleier å henge.
Den er inne i en av høyttalerne. Det var der jeg gjemte den.
Takk. Det er best dere venter her i et par minutter etter at jeg drar.
Vi bør ikke bli sett mer sammen enn vi allerede har blitt.
Kan dere gjøre det for meg?
Vi hadde ikke noe valg.
Stoler du på henne etter alt hun har gjort?
Nei, selvfølgelig ikke.
Jeg kunne ikke gjøre ingenting.
Iris, vi kom hit for å beskytte pappa.
Du har vakttjeneste i kveld.
Det kommer en stor leveranse i morgen.
Stiene i nord må ryddes.
Jeg kjørte meg ikke vill.
Jeg vet det.
Du prøvde å finne vennene dine igjen.
Men du støttet meg.
Jeg visste ikke hva som ville skje om jeg ikke gjorde det.
Småen...
Jeg kan ikke tvinge deg til dette.
Jeg vil gjøre det, men...
Hva om CRM ikke er det du tror?
-Hvorfor spør du meg om det? -Jeg...
Jeg vet ikke. Det finnes ingen grunn.
Beklager at jeg løy. Det var galt av meg.
Du er en bra kar.
Jeg vil ikke at du skal ødelegge alt for deg selv.
Jeg synes du er en god soldat. En av de gode.
Det kan du også bli.
Det er bare noen greier du må slippe fri først.
Jeg vet ingenting om noen forskning som er borte.
Jeg vil ikke svare på flere spørsmål før livvakten min kommer hit.
-Hvor er han? -Han er her, men han kommer ikke hit.
Utvekslingsavtalen for forskere betinger tilgang til livvakter.
Den betinger også
ingen kommunikasjon inn eller ut av republikken uten fullmakt,
en regel som du har brutt ved 16 ulike tilfeller. 16, doktor.
Lovbrudd som krever fengselsstraff.
Kanskje du kan godta at
Carlucci sitter i et nærliggende rom.
Hvor var du i går kveld, mellom kl 19 og midnatt?
Du har et forhold til dr. Belshaw.
Så du henne i det hele tatt i går kveld?
Jeg inviterte henne for å møte Iris.
Var det noen andre der?
Hope.
-Hva med Elton og Felix? -Felix var på patrulje med deg.
Når dukket dr. Belshaw opp?
Det er et enkelt spørsmål.
Middagen skulle starte klokken sju, men dr. Belshaw...
hadde mye jobb å gjøre, og kom først en time senere.
Jeg tror ikke hun forråder pappa, hva det nå enn er verdt.
Jeg tror at hun virkelig bryr seg om ham.
Hvorfor er du så villig
til å la tvilen komme alle her til gode?
-Helt siden du kom hit... -Det er ikke rettferdig.
Hun lot en hel by dø, og gjorde ingenting for å stoppe det.
Jeg sier ikke at jeg vil stole på henne. Men vi har ikke noe valg.
Du burde ikke bestemt deg for det uten meg.
Mener du som du gjorde med den døde postkassen?
Det har gått lang nok tid.
La oss dra.
Vent.
Kanskje de leter etter oss allerede.
Eller henne.
Datet du mye etter at kona di døde?
Hva slags spørsmål er det? Nei.
Og du vet det.
Det viser seg at jeg gjør det.
Så etter ti år som alenefar,
hva var det som var så spesielt med dr. Belshaw?
Hun var snill.
Smart.
Hva mer?
Kom igjen, jeg er interessert.
Hun...
lo av vitsene mine.
Jeg fortalte henne ting om meg selv.
Om familien min, døtrene mine.
Og alle de små tingene...
Hun engasjerte seg i hver eneste detalj.
Som om hun var der.
En del av familien, liksom...
Hun ville være det.
Så jeg ville at hun skulle være det.
Det høres ut som at du elsket henne.
-Kanskje jeg gjorde det. -Gjorde?
Sluttet du å være forelsket i henne, doktor?
-Du vrir og vender på ordene mine. -Det gjorde du helt på egen hånd.
Så, hva tror du?
Jeg tror du har rett.
Han elsket henne, men ikke nå lenger.
De spiste middag sammen, så hun kunne møte familien.
-Hva tenker du om det? -Det gir ingen mening.
-Han lyver. -Så hun lyver også.
Hvorfor skulle de delt akkurat den løgnen?
Hun bryr seg fortsatt om ham, så hun beskytter ham.
Fordi hun tror at han tok forskningen.
Og om hun har rett?
Da forklarer det hvorfor han ikke er forelsket i henne lenger.
Vel, der har vi det.
Finn dr. Belshaw og hent henne øyeblikkelig.
Vi har funnet urostifterne.
Iris.
Løp.
Hvor mange ganger må jeg si det?
Jeg jobber ikke med dr. Belshaw for å dekke over noe.
Åpenbart gjør du det, dr. Bennett.
Jennifer hjalp meg med å forstå det.
Jeg fant noe interessant da jeg leste i journalen din:
du betrodde deg til dr. Belshaw om din datters begavelse.
Og hva gjorde hun?
Hun gikk rett til oberstløytnant Kublek med det.
Hva?
Jeg tror ikke du kjenner denne kvinnen, Leo.
Det gjør du ikke.
Alle enheter trekker seg tilbake. Den mistenkte er funnet.
Underoffiser Stokes?
Jeg vil at du skal vite at jeg har funnet ampullen som var borte.
Jeg kan se det.
Hvor fant du den?
Jeg må være ærlig med deg.
Dr. Bennett stjal den.
Med hjelp av døtrene sine og livvakten sin.
De fattet mistanke om min deltagelse i hemmelige eksperimenter,
og tok den fra fryselageret.
Beklager.
Ingen flere løgner.
Ikke noe mer svik.
Jeg trodde jeg kunne klare dette, til alles gagn.
Du får ikke skade ham.
Han er for verdifull. Vi trenger ham.
Han kan hjelpe til med Votis-prosjektet.
-Votis-prosjektet? -Dr. Belshaw.
Ikke ett ord til.
Det er et prosjekt som studerer levende testpasienter gjennom døden,
for å deretter forske på gjenoppliving.
Det er det jeg har skjult. Nå vet du sannheten.
Og nå skal du slippe ham fri.
Fortell meg hvorfor, doktor.
Fordi jeg tror jeg er på nippet til å gjøre et betydelig gjennombrudd.
Testpasientene mine er nå på hele åtte timer uten gjenoppliving.
Det er sjelden, men ikke utenkelig.
Dette kan være det fremskrittet vi har ventet på.
Og om dr. Bennett hjelper meg åpent,
og viderefører den kunnskapen til datteren sin?
Tenk på den fremgangen vi kan få til.
Jeg trenger ham.
Vi trenger ham. Vi trenger dem.
Fra mitt ståsted,
så viser jeg meg nyttig for CRM ved å inngå riktige avtaler,
på deres vegne.
Jeg tror på det hun sier.
Ifølge oberstløytnanten,
har Votis-prosjektet den aller høyeste prioritet.
Så dette er avtalen.
Du går fri i dag.
Du slipper fra enda en forbrytelse med dødsstraff.
Det gjelder også døtrene dine og livvakten din.
Og vi fokuserer din innsats på den nevnte høye prioriteten.
Har vi en avtale?
-Har vi en... -Ja.
Er du motivert?
Kan du gå videre etter alt...
og se på det du gjør for hva det er?
Ja.
Så, hva gjelder det, da?
Å redde det som er igjen.
Hva enn det er.
Det er livet, Leo.
Det er det som er krigen.
Livet mot døden.
Det betyr ikke at noen av oss ikke kommer til å dø på veien.
Løslat livvakten.
Jeg ser frem til å nyte fruktene av ditt strev.
Det samme gjelder deg.
Bli her. Etter at jeg har pratet litt med enheten min,
så kan vi vel gå og se på den testpasienten?
Det høres ut som et historisk fremskritt.
Jeg vil gjerne dele nyheten med generalmajor Beale.
Vet moren min om dette?
Vet om? Hun grunnla prosjektet med Beale for åtte år siden.
Vi har jobbet mye og lenge.
Og om vi har et gjennombrudd foran oss i dag,
så er jeg heldig som får se det med egne øyne.
Synd. Ikke åtte timer engang.
Jeg som gledet meg til å dele gode nyheter.
Vi kan fortsatt løse dette. Med dr. Bennetts hjelp...
Dr. Bennett vil ikke hjelpe deg, doktor.
Jennifer, fjern testpasientens sikring.
-Unnskyld? -Gjør det, Jennifer.
Hva? Jeg...
Jeg...
Jeg forstår ikke. Hva?
Jobben min er å fjerne sikkerhetsstrusler.
Du var slurvete med hemmelig forskning.
Heldigvis har du gitt stafettpinnen videre til din arvtaker,
En mann med større intellekt og to trykkpunkter som lett kan presses.
Han er et bedre kort.
Lett å kontrollere da det finnes en familie å true.
Nei, nei, nei. Nei.
Nei, nei, nei. Vær så snill.
Ikke gjør det, vær så snill.
Nei, nei, nei. Ikke gjør det, vær så snill.
Vær så snill.
Nei, nei, nei! Vær så snill!
Ikke gjør det!
Vær så snill! Vær så snill.
Rotta blir trøtt til slutt, men de døde blir ikke det.
Jeg kunne ikke sagt det bedre selv.
Hjelp meg, vær så snill! Hjelp! Nei!
Hjelp meg, vær så snill! Hjelp meg.
Enda en tragisk ulykke. Det er sånt som skjer.
Du visste at hun beskyttet Leo helt fra starten.
Fortsatt smart som faen.
Om moren din var i noen tvil om lojaliteten din,
så blir hun glad for å høre at du fjernet all tvil i dag.
Handlet dette bare om å teste meg?
Ikke bare. Det var tydelig at hun beskyttet ham helt fra begynnelsen.
Hun måtte ut.
Så jeg brukte deg for å innsette Bennett som Belshaws erstatning.
En produktiv dag.
Det er vel bare rett og rimelig at du får høre alt
om prosjektets fullstendige omfang.
Jeg vil at du skal være en del av det, det har du fortjent.
Er det enda mer?
Campus-kolonien. Omaha.
Alt var en del av en taktisk militæroperasjon.
Det neste som skal skje blir ikke lett,
men det vil sikre fremtiden vår i flere århundrer.
Herregud.
Jeg lette etter deg tidligere.
Jeg trodde alltid at du ville hjelpe faren hennes.
Men jeg trodde ikke at du ville være den som skulle avhøre ham.
Jeg hørte noen soldater utenfor sikkerhetsfløyen.
De sa ikke "Leo" eller "Felix", men...
Det var åpenbart hvem de pratet om.
Jeg satt der lenge nok, og hørte navnet ditt bli nevnt.
Avhørsleder, hva?
Om du skal drepe meg, så gjør det.
Det er pistolen jeg skjøt deg med.
Og onkelen din.
Før jeg brukte skiftenøkkelen på ham.
Kom igjen.
Vi vet begge at jeg fortjener det.
Eller kanskje du ikke gjør det.
Fordi du ville bare gjort meg en tjeneste.
Og så ender det med at du ikke kommer deg ut av bygningen i live.
Det er noe du burde vite, gutten min.
Og det er ingenting jeg eller du...
eller noen kan gjøre for å stoppe det.
Stoppe hva?
Hva skjer nå?
Jeg er ikke sikker.
Oberstløytnanten var ikke der.
Denne Jadis ba meg om å ta fri et par dager, og...
komme tilbake på jobb på mandag.
Jeg vet ikke om jeg får væpnede vakter i nærheten, eller...
Ellers så kommer vi oss ut herfra før den tid.
Be Huck kontakte Silas.
Percy pratet med ham i morges. Jeg har ikke sett ham siden.
Hei.
Går det bra?
Hva er det?
Percy, hva har du gjort?
Hei.
Hva er det?
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Det går bra. Bare begynn.
Det er bare løgn.
Alt det vi gjorde,
det var bare forgjeves.
Det vil ikke være noen Allianse lenger.
Hva betyr det?
Kanskje CRM aldri hadde til hensikt å ha allierte, kanskje de bare...
ville vite hvem som var konkurrentene deres.
Percy, hva er det du sier?
Det blir bare Borgerrepublikken.
De har tenkt å utslette Portland.
Med gassen de oppbevarer på forskningsanlegget.
Og bruke de døde for å dekke over alt.
Det var slik de ødela Omaha,
og Campus-kolonien.
-Hvorfor? -Jeg vet ikke.
Hun har ikke gitt meg en full gjennomgang ennå,
men planen er å drepe 87 000 mennesker.
Det er umulig å advare dem. En radiomelding vil snappes opp...
Det vil ta måneder til fots.
De vil bli tatt på senga. De vil ikke forstå hva som skjer.
Når?
Snart.
-Hvor snart? -Jeg vet ikke.
Det var alt hun Jadis sa.
Vi vet hvor gassen er.
Så vi ødelegger gassen?
Og så ødelegger vi anlegget samtidig.
Dette handler ikke bare om å redde Portland, og komme oss vekk.
Vi kan ikke la dem beholde dette.
-Hva mener du? -Vi må få ut forskerne.
Og forskningen deres. Vi tar den, og så fortsetter vi med den.
Men hvordan skal vi få til det?
Jeg er ikke helt sikker.
Men jeg vet at jeg ikke kan gjøre det alene.
Om vi gjør forskerne delaktige,
så kan en av dem avsløre oss.
Og selv om vi klarer det, så er de ikke akkurat soldater.
Uansett hvordan dette går, så vil jeg gjøre det med deg.
Selv om det ikke blir som vi tror.
Du hadde tenkt å drepe henne i dag, ikke sant?
Jeg ville det.
Og jeg ville ikke.
Hvorfor?
Du.
Jeg ville se deg igjen,
og visste at det var umulig om jeg trykket på avtrekkeren.
Jeg vil ikke dra i kveld.
Så ikke gjør det.
Jeg må innrømme at jeg var usikker på om du kom.
Samme her.
Nei, det handler ikke om deg. Det bare på grunn av dette stedet.
Det tar litt tid å bli vant til det.
Av og til føles det normalt, og av og til...
Føles det som et fengsel.
Jøss. Tenk om faren min hørte meg si det.
-Faren din? -Ja.
Jeg er nok bare en stor skuffelse i hans øyne,
fordi jeg ikke satset alt på militæret.
Men uansett, nok om meg. Hvordan går det med deg?
Vent.
-Er faren din i militæret? -Ja.
Ja, generalmajor Beale. Jeg trodde du visste det.
-Skulle ønske jeg visste det fra før. -Ja.
Jeg ønsker mange ting.
Jeg bør dra.
Jeg prater med de andre, og så tar vi kontakt så fort vi har en plan.
Vi har vel en del å prate om. tar vi kontakt så fort vi har en plan.