Detta har hänt i The Walking Dead: World Beyond.
Om CRM hade krossat Omaha, så hade det gått via min mamma.
Hon ljuger för dig.
Jag är den enda vän du har i CR.
-Trivs pappa? -Han har en flickvän.
-Tänker ni ange er själva? -Vi kan låtsas att vi tagit fast er.
Vi måste prata. Det här är chiffrerade meddelanden.
Det var militären som tog in de tomma.
-Har en ny FO kommit? -Som du bad om.
Tills vidare lyder du under mig.
Skjut inte. Jag löser det här.
Gick det bra? - Leo! Hur är det med dig?
Det är en vanlig dag på kontoret...
En liten kolonn letade sig söderut och kom för nära anläggningen.
Vi väntar tills vår skottlossning får dem att vända.
Skotten kan locka fler döda söderifrån. Vi springer i förväg.
Är alla era forskningsexpeditioner så här spännande?
Nej, nästan aldrig.
Nej, gör det inte. Det är en av våra.
Spårfunktionen måste ha slutat fungera igen.
Jag trodde att omstarten av koden skulle lösa det.
Tydligen inte.
Håll fast honom medan jag kör en diagnos.
Vi brandsäkrar biobandspelarens datalåda - för säkerhets skull.
Det går bra, dr Bennett.
Du får gärna kalla mig Leo.
Då så, Leo.
Jaha...
Vad tycker du om vår lilla forskningsanläggning?
Den är fantastisk.
Infrastrukturen, utrustningen...
Det överträffar mina förväntningar,
om man bortser från spårsändarna...
Jag ser fram emot att se mer.
Vad jag förstår
är det här data från fälttester som utförts efter
vad som verkar vara ett storskaligt kemiskt utsläpp.
Ett V återkommer hela tiden.
Det måste referera till ett projekt som pågår på anläggningen.
Skulle CRM använda kemvapen för att döda alla där hemma?
Sen lurade de in de tomma för att mörka det.
Om två minuter ska vi träffa Silas vid terminalen.
Är du säker på att detta är äkta? Det är inte så att hon lurar oss igen?
Nej, det är så detaljerat. Vad det här än är, så är det äkta.
Det har pågått mitt framför näsan på mig.
Forskarna kanske inte vet om det. Eller så är de tvingade till det.
De kanske visste vad de gjorde utan att bry sig.
Om vi inte fattar ett beslut nu, så fattas beslutet av nån annan.
Ska vi dra eller stanna kvar?
Vi måste stanna.
Det gäller människors liv. Portland måste få veta det.
Vi måste ta reda på vad som pågår och vad det här betyder.
Okej.
Vi måste meddela Will och Elton. Men hur gör vi med Silas?
Jag bad Silas att inte vänta om inte vi kom.
Han skulle vänta vid utposten tills vi löst det.
Vi får hoppas att han gjorde det.
Så du lägger ner flykten?
Hope har rätt. Vi måste ha svar.
Jaså? Och sen, då?
Sen ser vi till att de får sota för det här.
Då, så.
Nu ska vi ha svar.
Varför skulle CRM utradera två hela samhällen?
För forskningens skull eller var den bara en del?
-Det vill jag ta reda på. -Du var mullvad även där.
Om nån vet, så är det du.
Som sagt: Min uppgift var bara att observera och rapportera.
-Åtminstone tills... -Tills det handlade om mig.
Det var min mamma som hade ansvar
för CR:s förehavanden med Omaha och Campus-kolonin.
Jag var helt oviktig.
Så jag blev beskjuten och min morbror dog på grund av dig?
Men de andra dog på grund av henne?
Kan det stämma?
Bara generalmajor Beale kan ha sanktionerat nåt så stort.
Men ja...
Mamma bör ha sett ordern.
Har du nån aning om varför de skulle göra en sån sak?
Även innan de skapade alliansen med Omaha och Portland,
så höll Civic Republic den här platsen hemlig
för att allt som befann sig innanför gränsen
skulle hållas balanserat vad gällde resurser, mat, befolkning...
Ett inflöde av människor kan leda till konflikter.
Det skulle kunna äventyra det som de har byggt upp.
På nåt sätt måste Beale ha trott
att Omaha och Campus-kolonin utgjorde ett hot mot balansen.
Den gömda staden... Var är den?
Om du nu är så öppen och ärlig, så kan du väl berätta det?
Skitsnack. Det var jag som kom hit för att få svar - inte tvärtom.
Jag behöver mer tid.
Vill du ha svar?
Då stannar du kvar hos mig.
Ni vet var jag finns.
Det var smart av er att låta Indira gripa er.
Men vad gäller den storstilade flyktplan som ni tänkt ut...
Det har ni inte.
Var så säkra.
Vi måste skicka meddelandet till Will och Elton.
Jag skriver det.
Säg att vi är försenade, men att det är lugnt.
Jag ordnar det.
Jennifer!
Sergeant.
Fanjunkare Stokes.
Vad gör ni här?
Överstelöjtnant bad mig göra en säkerhetskoll medan hon var borta.
Och med tanke på vad vi har varit med om kan du dua mig.
Jag hörde att du kom hit. Duger det för dig att bara vara polis?
Militärpolis.
Jag gillar att utreda korruption,
inkompetens, förräderi... Ser du till nåt sånt?
Du hade kunnat gå långt som soldat.
Jag vet.
Det gör ont att höra - från kvinnan som utbildade mig
och lärde mig vad som är värt att kämpa för.
Jag hoppas att vi kan pratas vid medan jag är här.
Och jag hoppas att jag slipper gripa dig.
Det sa du även förra gången vi träffades.
Men den här gången menar jag allvar.
Skit på dig, subba.
Jag hörde att du kom in från kylan. Det gläder mig att du mår bra.
Men det visste jag.
Jag känner till det där med Plaskett, Carlucci,
systrarna Bennett och killen i manchester.
Jag känner till allt det där.
Jag har hela bilden klar för mig. Det är mitt jobb.
Vad ser du, då?
Jag ser min mentor.
Hon är den mest hängivna soldaten i Civic Republic Military,
en kvinna som skär sig i ansiktet och bryter sina ben för sakens skull.
Jag får låna din mammas kontor. Kom förbi sen.
Jag har rom som är gjord på brasilianska sockerrör.
Jag kanske låter dig kalla mig subba igen
utan att slå ner dig. Det gläder mig verkligen att se dig igen.
Detsamma.
Vi måste hitta de svaga länkarna.
Vi ses sen.
Nå? Skrev du det Felix sa åt dig att skriva eller...?
Mer eller mindre. Hur så?
Med tanke på hur lång tid det tog att skriva antar jag att det var mer.
Jag är ingen golare. Jag bara...
...observerar.
Vad är en golare?
Menar du allvar?
Ja.
Är det okej för dig att det blev ändrade planer?
Jag gav dig ett löfte.
Sen gav jag mig själv ett löfte.
Jag tänker försöka hålla båda.
Även om det blir det sista du gör?
Om det är det, så är det det.
Jag hoppas att det inte är det.
Den som vi letar efter har ett hål i bakre kofångaren.
Den borde inte vara svår att hitta.
Jag fixar det här.
Tänker du inte fråga vad det står?
Jag litar på dig.
Du har nog skrivit det som krävs.
HEMLIGSTÄMPLAT
EXEMPLAR FÄLTLOGG
Hej.
Hej!
Jag fick precis höra om Iris och Felix. Är de välbehållna?
De kom just. Jag skulle berätta det för dig.
Nej, snälla du... Vilken lättnad det måste vara.
Jag har tagit med mig lite kläder från förrådet till dem.
Det har blivit min grej.
Tack. Jag...
Vi kan ställa in vår middag i kväll, om det är det som du...
Den hade jag helt glömt bort. Det är inte därför jag...
Det var bara det att...
-Du verkar... -Vet du vad?
Det kanske är så att en uppfriskande dos av huslig normalitet
är precis vad doktorn ordinerat.
Du har säkert en miljon andra saker...
Nej, ditt namn har redan nämnts.
Det vore nog bra om du träffade dem.
Det är...
PROV PÅ VÄG TILL PROJEKT V
HEMLIGSTÄMPLAT
Det är lugnt.
Kalla mig Leo.
Okej då, Leo.
Då tar vi det klockan sju.
Middagen, alltså.
Visst. Ja. Ja.
-Vi ses då. -Okej.
-Jag ser fram emot det. -Jag med.
DET BLIR FÖRSENAT
REDO
Vad är det?
De stannar kvar.
Vad menar du med det?
De skulle bara hämta Hope och Leo och dra därifrån.
NÄR VI FÅTT ALLT KLART FÖR OSS SKA VI BRÄNNA NER ALLTIHOP
De tänker inleda ett krig.
Är han säker?
Hon kommer hit på middag.
Pappa?
-Är allt väl? -Ja.
Jag bara... Jag måste få veta.
Vadå?
Hur mycket Lyla vet.
Om hon är här och äter middag, så är hon inte på labbet.
Jag måste be dig göra en sak åt mig.
Men inte bara dig.
Vill du bryta dig in i Belshaws labb? Nej.
Glöm det. Det är för farligt. Om de kommer på oss, så dödar de oss.
Du sa att du ville ha svar. Du sa till Leo att du ville stoppa dem...
Jag vill höra vad Leo tänker om forskningen.
Han har berättat det.
Du kan inte bara dumpa det här i nån annans knä och sen gå därifrån.
Du är insyltad vare sig du vill eller ej.
Så hur tar vi oss lättast in?
Nu är du en av Leos livvakter.
Det ger dig inget tillträde,
men det är ditt alibi om nån frågar vad du gör här.
Och så får du den här.
-Det här är ditt. -Ja. Ditt är inlåst.
Nu får jag endera försöka överföra Lylas access till mitt kort,
eller så lyckas jag kopiera hennes kort.
Är inte det här ditt specialområde?
-Jag är soldat, inte hackare. -Nej, du är en mullvad.
Var det värt det? Ljugandet och dödandet?
För vad? Ett högre syfte?
Tror du att det där var nåt jag ville göra?
ÅTKOMST NEKAD
Det här funkar inte.
Kan vi inte bara bryta oss in?
Labben hänger ihop. Det är forskare där dygnet runt.
Det vi letar efter kanske inte finns i Lylas labb.
Om det är hemligt är det smartare att gömma det nån annanstans.
Där det är mindre folk.
Jag ska kolla nyckelkortsloggarna och se var hon har varit.
Där.
Varje dag går hon ner till källare 7, C-24.
Det enda som finns där nere är behållaren för biologiskt avfall.
-Det kan betyda vad som helst. -Eller så betyder det det som står.
Vi måste vidta åtgärder för att skydda oss.
Vadå för åtgärder?
Vi kommer in med de två som är kvar och varnar CRM,
som är våra allierade sen länge,
för de problem som deras grupp tänker orsaka.
De borde ha vårt stöd när de infiltrerar anläggningen.
Vi lovade att skydda dem.
Och du lovade oss att skydda oss.
Vi är i säkerhet.
CRM vet inte att vi är inblandade.
Vi har blivit förtryckta av dem under så lång tid.
De andra vill jävlas med CRM. Varför skulle vi inte hjälpa dem?
Hon har rätt, Brody. Vi måste välja sida.
Det har du rätt i. Det måste vi.
Jag beklagar, Indira.
Jag har inget val.
Jag föreslår en förtroendeomröstning vad gäller dig som ledare.
Jag sa åt Felix att hålla sig till planen.
-Jag hoppas att han och Percy... -Det är värre än så.
Vadå?
Vad är det som är värre?
Elton, vad vet du?
Indira är sjuk. Hon har njurproblem.
Hon lever bara tack vare dialys och blodförtunnande medel.
Det kommer från forskningsanläggningen.
De enda som vet om det är familjen.
Jag fick reda på det av misstag.
Det vet inte Felix och Iris, för om de gjorde det skulle de inse
att om de bränner ner anläggningen,
om det nu är det som de planerar,
så förstör de allt som hon behöver för sin överlevnad.
Ni kan vara lugna.
Brody vevade lite, men...
Ni får stanna, åtminstone tills vidare.
Tack.
Men jag stannar inte kvar. Det går inte.
Jag måste ta mig in i anläggningen igen.
OBEHÖRIGA ÄGA EJ TILLTRÄDE SÄKERHETSZON
Det där med loggarna... Du såg ut att ha gjort sånt förut.
Om jag hade det, så skulle nog vi två aldrig ha träffats.
Du frågade om mitt uppdrag i Omaha.
Sanningen är den att det inte bara var plikten som kallade.
Syftet var att blidka CRM.
Vad hade du gjort?
Jag försökte dölja min mans misstag.
Har du varit gift?
Det är jag fortfarande - med en sergeant som hade framtiden för sig.
Han hade sina demoner. Men vem har inte det?
Vi ledde teamet under några övningar med tommisar.
Det gick snett och han tvingades fatta ett beslut. Folk skadades.
Som jag ser det, så räddade han liv.
Tyvärr hade han druckit. Det skulle leda till en utredning.
Han lovade att skärpa sig om jag bara avledde deras uppmärksamhet ett tag.
Därför tog jag på mig ansvaret för det hela.
Kameran som vi använde för att filma övningen krånglade.
Då tog de in filmsnutten för att ha den som bevismaterial.
Sent en kväll smög jag därför in till teknikrummet
och såg till att de inte kunde det.
Om jag bara kommit ihåg att radera nyckelkortsloggen...
Varför gjorde du det?
Därför att...
...jag älskade honom. Det kanske jag fortfarande gör.
Där är det.
Jag måste stänga av strömmen till det här området.
Det finns en reservgenerator som startar efter två minuter.
Det är så lång tid vi har på oss.
-Var stänger vi av strömmen? -På andra sidan.
Vi hinner inte dit och tillbaka på två minuter.
Okej. Vi får dela på oss.
Jag bryter strömmen och du går in och kollar vad du hittar.
-Vi kan hålla kontakten via de här. -Okej.
Men jag tar den första biten.
Det är alltså jag som får skulden om det här går snett?
Jag vet var allt finns och hur jag ska dölja mina spår.
Du skulle vara helt vilsen där.
Hör på här: Det var du som kom till mig.
-Vi kör enligt mina regler eller... -Eller vadå?
Tänker du bara gå annars?
Ska du fortsätta sticka huvudet i sanden?
Skulle det kännas bra efter allt som du har gjort?
Jag bär inte ansvar för det de gjorde.
Inget som vi gör i kväll kan återuppliva offren.
Så, ja, jag är beredd att gå.
Är du?
Vänta tills jag ger signal - eller låt bli.
Jag hade kunnat bli en fantastisk kock.
Håll med nu, pappa.
Jag hävdar min rätt att tiga.
Jo, Lyla...
Vad jobbade du med innan allt det här hände?
På ett läkemedelsföretag.
Jag jobbade med att ta fram mediciner mot flera sjukdomar.
Men jag vill inte tråka ut er med det.
Höll du på med djurförsök då?
Ja. Tråkigt nog är det kutym i den branschen.
Det är så tråkigt att det kanske inte borde vara kutym.
I de flesta fall
var, eller är, det så att tester på enskilda celler inte...
...ger pålitliga resultat.
Om man räddar tusentals liv genom att offra några möss,
så är det väl värt det?
Det beror väl på var man drar gränsen.
Tänk om det man gör
är värre än den sjukdom som man vill bota.
Det här samtalet kanske snarare bör föras i klassrummet.
Nej då...
Hon har rätt.
Jag antar
att det i slutändan handlar om hur mycket av sin egen mänsklighet,
sin egen själ,
som man är beredd att offra för ett högre syfte.
Vi gör alla saker som vi önskar att vi slapp göra.
Det är bara så...
...livet är.
Nej.
Det är inte bara så "livet är".
Man väljer att göra en sån sak. Man har alltid ett val.
Att säga att det inte är det är en bortförklaring.
Iris, vi kanske ska gå och titta till Felix.
-Vi kollar om han mår bättre. -Nej tack.
Det är nog en bra idé.
Då får ni ursäkta mig.
Jag borde...nog gå.
Nej, nej, nej. Hon...
...behöver bara lugna ner sig lite.
Snälla du...
Stanna.
Men vad fan, Iris!
Du ska hindra mig från att begå dumheter, inte tvärtom.
Hope!
Jag står inte ut med henne.
Jag står inte ut här.
Hur kan du göra det?
Jag vet att du inte vill höra det här, men...
Det finns bra människor här.
Forskarna, studenterna, som vi...
Jag hjälper dem med nåt som kan bli viktigt.
Det kan komma att bli ett genombrott.
Jag påstår inte att det ändrar på nåt som CRM eller Lyla har gjort.
Men det är inte samma människor.
Jag dödade en av dem.
Va?
En soldat.
Jag har dödat en soldat.
I skogen.
Jag gjorde det, för att han var fienden.
Jag skulle göra om det, för de är fienden.
Vi måste vara redo.
Alla på utsidan är redan det. Jag skrev att de skulle vara det.
Det hemliga meddelandet? Vad skrev du?
Jag sa att vi skulle ta reda på vad CRM har i kikaren
och hindra dem från att nånsin göra om det.
Sen ska vi bränna ner det här stället.
Felix, jag är på plats.
Är du redo?
Jag är redo när du är det.
Jävlar!
Gå in. Nu!
Patrull 3 rapporterar.
Patrull 5 rapporterar och svarar. Kom.
Patrull 6? Sergeant Mallick.
Rapportera. Kom.
Sergeant Mallick.
V BIOLOGISK FARA 1017
Huck!
Vad de än använde för att ödelägga Omaha, så finns det mer.
Huck, hör du mig?
Huck?
Fan, fan...
Huck?
Huck!
Du kan komma nån kilometer från forskningsanläggningen
utan att patrullerna upptäcker dig.
-Sen då? -Det finns en inhägnad. Där.
Där håller forskarna de tomma som de studerar.
Det är mindre hårdbevakat där.
De tror inte att nån är galen nog att ta sig in där.
Där tar jag mig in. Sen berättar jag för de andra om er mamma
så att de inte gör nåt som hindrar medicinleveranserna.
Indira har riskerat allt för vår skull.
Jag är skyldig henne det här.
Du kan väl låta mig och Elton följa med.
Om de andra tar sig ut, eller om allt går åt skogen,
så behövs ni.
Hör du...
Du är väl inte orolig?
Jag vill inte vara den som ställs till svars om mamma får veta det.
Vad ska jag säga till henne?
Säg att i stället för att hon hela tiden ska ta hand om alla andra,
så är det nån som tar hand om henne.
Och hälsa att det är kul att lillsyrran får stå till svars ibland.
Nu måste vi dra.
Var försiktiga.
Förlåt för att jag bröt mitt löfte.
Du oroade dig för mamma.
Så är det med hemligheter.
De vill nästan aldrig förbli hemligheter.
-Vart ska du? -Jag ska be för dem.
Får jag följa med?
Vill du be?
Sist när mina närmaste lämnade mig...
...kom de aldrig tillbaka.
Jag vill helst inte vara ensam nu.
Det verkar som att strömmen försöker komma tillbaka.
Ja.
Jag ska kolla hur det är i labbet.
Nej, det är ingen fara.
Det finns ju reservgeneratorer i alla labb.
Eller hur?
Om det här handlar om Iris...
Nej då, det gör det inte.
Men det som hände i kväll påminde mig om en del saker.
Vadå för saker?
Vad det än är, så kan du berätta det för mig.
Det är en sak...
Det är nåt som jag inte har berättat för dig.
Men i så fall måste du följa med mig.
Det är bättre om du får se det.
Okej.
Huck.
Huck! Säg nåt!
Du kan inte bara sticka.
Inte från mig.
Inte från det de gjorde.
Helvete!
Tänker du berätta vart du för mig?
Vi är framme.
Jag förstår inte.
Du har frågat om jag hade nån familj innan det här hände.
Jag har knappt sagt ett ord om det.
Men jag bör nog berätta för dig vad som hände med dem.
Det var...precis i början.
Mia...
Min dotter.
Hon var sex år.
Hon blev biten av en man som hade tagit sig in i vår trädgård.
Han var inte mycket till människa längre, men...
Kevin...
Min man.
Han sov tillsammans med Mia i hennes säng den natten.
Hon blev sjuk så snabbt.
Och vi älskade henne så mycket.
Nästa morgon tittade jag till dem.
Då låg Kevin på golvet.
Han höll på att förblöda.
Hans hals var nästan helt uppsliten.
Och Mia hade...
...bytt skepnad.
Hon var inte min lilla flicka längre.
Några timmar senare var inte Kevin min man längre.
Telefonerna hade slutat fungera...
...och de flesta grannar hade försvunnit, så...
Jag höll kvar dem där.
En dag hörde jag...
...en smäll.
Nåt hade ramlat ner.
De hade fastnat under en bokhylla.
Det var då jag insåg vad som behövde göras.
Jag tog fram en förlängningssladd och några skärp,
och så såg jag till att de inte kunde angripa mig.
Jag letade reda på min första hjälpen-låda i garaget...
...och så gjorde jag allt jag kunde för att få dem friska igen.
Jag utsatte dem för saker...
Det var hemska saker.
Jag gjorde allt jag kunde för att försöka...
...få tillbaka min man och min lilla flicka.
Men det gick inte.
Jag hade ägnat hela livet åt att hitta botemedel mot sjukdomar.
Men jag kunde inte bota min familj.
De är skälet till att jag jobbar med det jag gör här.
Ja, för alliansens skull, men...
...egentligen är det för deras skull.
Jag kunde inte bota min familj.
Men en vacker dag kanske...
...jag kan bidra till att världen botas.
Huck!
Jag vet inte om du hör mig...
...eller om allt är bra med dig, men...
För helvete, Huck!
Om du är där, så säg det.
Säg nåt, bara!
-Kom, så drar vi! -Herregud.
-Hur är det med dig? -Vad hände?
-Jag trodde... -Murarna störde kommunikationen.
Reservgeneratorn startade för tidigt.
Jag blev tvungen att omprogrammera korten och öppna dörren manuellt.
Jag måste radera loggen
så att inte det som hände för två år sen händer igen,
fast i jävligt mycket värre tappning.
Hittade du nåt?
Ja.
Vad det än är, så finns det väldigt mycket mer av det.
Jag ska ge det till Leo.
Ja. Håll mig underrättad. Jag måste gå nu.
-Ja. -Och du...
Jag vet inte hur det här slutar
eller vad som kommer att hända med mig,
men om det är värt nåt...
...så är jag på er sida.
Åtminstone tills jag inte kan det längre.
Hur är läget? Ville du träffa mig?
Jag ville veta om det blev nåt med drinken.
Gud... Använde du komradion för det?
Jag är en målmedveten kvinna när det gäller vänskap.
Jag blev orolig när du inte svarade.
Komradion la av när jag justerade den.
Kortslutningen gjorde inte saken bättre.
Vi har inte pratat om vad jag gjorde för att ta mig in i Civic Republic.
Det är sex år sen nu.
Jag vet att du blev räddad.
Jag fick klara mig så gott jag kunde ute i naturen.
Jag skapade snabbt ett litet samhälle.
Det kan jag tänka mig.
Här kommer ett råd: Om man vill skapa en civilisation snabbt,
ska man ge dem ett eget språk.
Man ger dem en teater att dela.
De ser till att teatern blir verklighet.
De förenas,
och så skiljs de från alla andra.
Du var alltså ambitiös, även som överlevare.
Det var jag.
Men jag älskar mitt folk.
Jag förlorade dem, för jag slöt fel pakter.
Jag beklagar.
Det var jag också. Efter det uppenbarade sig en möjlighet.
Jag skapade en biljett in till Civic Republic.
Jag gav CRM nånting väldigt värdefullt.
Och jag fick ett nytt liv.
För första gången i mitt liv hade jag trygghet, men jag saknade mål.
Men så insåg jag att det inte stämde.
Det hade bara blivit nåt mer.
Mitt mål var fortfarande att överleva,
och jag hade blivit bra på det - tack vare allt jag hade gått igenom.
Du är fortfarande en ambitiös överlevare.
Du klättrar.
Det handlar inte bara om att klättra.
Jag vet att Civic Republic är världens sista hopp,
och mitt mål är att skapa en ny era på den här planeten.
Det är även ditt mål.
Det är det.
Men ditt sätt att tjata om det får mig att undra om du tror på det.
Din mamma bad mig att hålla ett öga på dig medan jag var här.
Det uttrycktes i termer av en mors oro, men jag undrar
om hon tycker att du har varit där ute för länge
och befarar att du har upprättat relationer som förändrat dig.
Det gör hon inte. Du har fel.
Eller så har jag rätt om henne, men hon har fel om dig.
Den teater som hjälper en att överleva är svår att släppa taget om.
Innan världen upphörde hette inte jag Jadis.
Men det namnet och den identiteten
hjälpte mig att överleva, så nu är jag Jadis.
Du är starkare än jag.
Du är starkare än de flesta.
Om din mamma är rädd att du ska ha blivit förvirrad,
så är det begripligt.
Vi kan hjälpa henne att bevisa att det är fel, Huck.
Jag heter inte Huck.
Utreder ni mig?
Jag är här för att utreda en del saker.
Om du är en av dem, så vore det lätt.
Jag kan hjälpa dig att bevisa att du är du,
och du kan hjälpa mig
genom att betona hur underbar jag är när du pratar med folk.
Jag behöver en befordran innan året är slut.
Som jag sa: Du är en ambitiös överlevare.
Jag har redan kämpat och tagit smällar för kårens skull.
Jag har gjort allt för att visa vad jag går för.
Du har gjort mycket.
Inget snack om den saken.
Men man kan alltid göra mer.
Hur fungerar det här?
Vi befriar deras själar
och hoppas att lite av deras positiva energi
letar sig till Dev och Will.
Nu börjar vi.
Nu är vi nära. Det är precis ovanför kullen där.
Hur kommer det sig att du kan det här området så bra?
Jag sticker i väg, smiter ut...
Det gjorde jag ofta när jag var liten.
Att ha ett hem att smita i väg från...
...är ett privilegium.
Ja, det är det.
Jag har så mycket att tacka dig och din familj för.
Gå tillbaka, du.
Jag går själv härifrån.
Apropå familjen...
Den här var pappas.
Han gav den till mig för flera år sen, innan han...
Hur som helst... Mamma vet inte att den finns.
Jag har aldrig använt den, men...
Jag vill att du ska ha den.
Vänster!
Rakt fram.
Höger.
Höger! m.