ЖАХІТТЯ ДОЛОРЕС РОАЧ
СЕРІЯ 3 МОВ ОБДОВБАНА ДИТИНА
ДОЛОРЕС РОУЧ ТЕАТР BRITANNIA
І це ще одне, що ти зрозуміла геть не так, гаразд?
Бо ти там скручуєш шиї так, ніби це легко.
Убити когось — важка праця.
Із тим першим? Я ще не знала, що роблю.
Але за ту частку секунди в моєму маленькому спа-підвалі,
дивлячись в очі того чоловіка,
усе змінилося,
і ми обоє дуже-дуже чітко знали,
що один із нас мав померти.
Дідько!
Я мала знайти яремну вену.
Задуха — це про дихання,
але задушення — це кровотік до мозку й далі.
Табіта й цьому мене навчила.
От лайно! Він думає, що може виграти!
Ти думаєш, що в біса виграєш?
Так, правильно, вилупку.
Як жалюгідна мала тварина.
Але я Долорес твою маму Роуч, і в мене ніколи не було шансів.
Але в цій кімнаті залишуся клята я,
і ні ти, ні хтось інший не забере в мене більше нічого й ніколи.
Нічого й ніколи!
Цей стіл був таки якісним, якщо витримував двох людей
з усім цим хитанням...
Пане Перлмене?
Пане Перлмене.
Пане Перлмене?
Ця свічка...
Я хочу запалити ще одну, але не хочу надто потурати, розумієш?
Нащо він змусив мене до цього?
Нащо ти змусив мене до цього?
Нащо ти змусив мене?
Боже.
О боже. Боже мій.
Розроби план...
Так.
- Мала. Ще одне. Куди він пішов? - Що?
Він заснув, коли я його масажувала.
Ні, не спускайся! Сходинка зламана.
Не хочу, щоб ти поранився. Я в магазин, куплю якогось дерева.
- Долорес! - Що?
- Ходи сюди. - Так?
- Усе гаразд? - Так, усе добре.
- Луїс геть... - Згодна, та все скінчено. Добраніч.
- Долорес! - Що я наробила?
Що я в біса наробила?
Дідько! У мене стільки друзів за ґратами, які знають, що робити з тілом.
Гаразд. Я його замотаю і віднесу до річки.
СМІТТЄВІ ПАКЕТИ
Бо для того й потрібні річки, так?
Дідько, може, я маю спочатку порізати його. Я такого не робила.
РІДКИЙ ЛУГ - МАКСИМАЛЬНА СИЛА
Чи я маю його розчинити?
Він або я. Природний відбір. Це мав бути він або я.
НЕ РОБИ ЦЬОГО
І це я теж візьму.
І кульки. Усі ці кульки.
- Оці? - Усі.
Так, це для мого керівника.
Подарунок. Такий подарунок.
- Малюєш, люба? - Що?
Малюєш? Твої руки...
Так, це... Я малюю. Так, малюю.
Дідько, забула рукавички.
У Луїса є рукавички.
Мій племінник любить малювати.
Купила йому акварель, а він вирішив, що це цукерки.
Йому п'ять.
Але акварель не надто токсична для людей, тож з ним усе гаразд,
хоча він і далі тягне пензлика до рота.
Але він дійсно творчий.
Так, я покажу тобі. Один малюнок.
Тільки поглянь. Так.
Це гарно, так. Я вірю, що діти — наше майбутнє.
- Це гарно, так. - Точність. Ось що головне.
Так, дуже добре.
- Художник до художника. - Це добре.
- Із тебе $54,12. - Гаразд.
Ні.
Фарба... Вона на цій купюрі.
Привіт, Нелі. Я купила кульок.
Мені подобаються штампи. Гарно.
Ні. Що за чорт?
Ні.
Ні. Вони його вже забрали? Дідько, скільки мене не було?
Ні-ні...
Луїсе?
Ти доповів про мене копам?
Бо це був нещасний випадок.
Нещасний випадок.
Чи я це вигадала?
Що відбувається?
Куди він у біса подівся?
Що він у біса зробив?
Я ПРО ЦЕ ПАДБАЮ ДЯКУЮ, МАМІ
Що в біса відбувається?
Що відбувається?
Я це вигадала?
Я не погана людина.
Мій адреналін зашкалює.
І я сплю, як довбане немовля.
Як обдовбане немовля.
Безкоштовні зразки.
Безкоштовні зразки. Спробуйте.
Прошу, спробуйте. Вони дуже смачні.
Безкоштовні зразки? Пане, спробуєте?
Безкоштовні зразки. Без...
Дякую, мем. Дійсно смачно.
Безкоштовні зразки.
Так, дякую. Прошу, візьміть.
Безкоштовні зразки. Смачні.
Луїсе?
Куди він подівся?
Я ж сказав тобі, мамі. Я про це подбав.
Як?
Ти католичка, Ді?
Ні. Аж ніяк.
А хто ти?
Ніхто. Батько прийшов до віри, а мати була єврейкою.
- У що ти віриш? - Яка різниця?
У церкві вони кажуть, що «Бог ніде,
а тому може бути скрізь».
- Що за маячню ти верзеш, Луїсе? - Туди пішов і Гідеон Перлмен.
Що ти з ним зробив?
Безкоштовні зразки. Друзі, спробуйте їх.
Так, дякую, мем, що взяли. Безкоштовні зразки.
Гей, пані Ліндо! Ви з чоловіком хочете?
Вони називаються «Дуже Локо». Просто вибух смаку.
Це нові «Дуже Локо», у роті буде просто вау. Вони соковиті.
Я знаю, ви їх хочете.
Гей, ходіть сюди й спробуйте!
Я знаю, що ви їх хочете.
Вони смачні. Це наші нові «Дуже Локо». Вибух смаку в роті.
Так.
Гей, Ді, маєш спробувати.
Це нова емпанада, ексклюзив у «Empanada Loca».
За таємним рецептом.
- Що? - Таємний рецепт.
Луїс вирішив, що це буде гарна реклама, і багато людей їх уже купили.
Вони називаються «Дуже Локо».
А Луїс сказав, що в них?
Думаю, здебільшого свинина.
Здебільшого.
Він чомусь почав ходити до нового м'ясника,
і той підкинув йому ідею нагадати людям, що ми досі тут,
що ми досі частина громади.
І що ми не просто продаємо емпанади,
але Луїс — кулінарний провидець, якого не розуміють.
Кулінарний провидець, якого не розуміють?
Він сказав мені так казати. Гей, спробуй.
- У мене немає апетиту. - У мене є.
Це збіса смачно!
Луїсе.
Що не так із твоїм старим м'ясником?
А що?
Нелі сказала, ти пішов до нового м'ясника.
Я роблю емпанади все своє життя, Долорес.
І до сьогодні я спробував усі види дивних начинок
і поєднань смаків, які тільки бувають.
Я намагався створити щось особливе, розумієш?
Щось своє.
Але ти, моя Долорес,
ти все для мене змінила.
Ти привела мене до пантеону,
до якого мало хто з покликаних у це мистецтво має привілей доторкнутися.
Тож тепер...
...цей довбаний сучий син
буде пережований, висраний
і змитий в унітаз,
як екскременти, якими він і є,
завдяки тим самим людям, яких він намагався вижити.
Це був нещасний випадок.
Я знаю, маленька. Знаю.
Агов? Долорес?
Клієнтка.
- Привіт, Джой. - Луїсе.
Я тільки-но спробувала твій зразок. Ніколи нічого подібного не їла.
Ти така мила. Не спиняйся, мамі, продовжуй.
Дійсно, ти дуже талановитий.
Як ти це назвав? «Дуже Лока».
Локо.
«Дуже Локо». Так кумедно.
Долорес, хотіла дізнатися, чи маєш вільний час, бо в мене плечі забиті.
Зараз у мене дико болить голова.
- Так погано. - Може, тоді пізніше?
Мені треба більше зразків. Люди їх обожнюють, Луїсе.
Якщо так, Нелі, я куплю таку емпанаду.
Ні, Джой, ти знаєш, що можеш отримати все, що хочеш, від закладу.
- Ходімо вниз. - Але твоя голова...
- Усе минуло. - Ти певна?
- Триматиму її теплою для тебе, Джой. - Так, прошу.
- Так, ходімо. - Гаразд.
Луїс такий креативний, правда?
Так, дивися під ноги. Ця зламана.
Тільки подивіться. Ви маєте сказати про це власнику.
Так і зробимо.
У тебе був день народження?
ДЕНЬ НАРОДЖЕННЯ ПРИНЦЕСИ
Ні, захотілося свята.
Яке гарне поліпшення.
Ти переманиш усіх клієнтів Бріджет, і я в захваті!
Це вражає, Долорес.
- Усе має йти добре. - Так і є.
Друга людина на моєму столі.
Ви така гарна пара. Тож скажи мені, як...
Роздягнися до комфортного для тебе рівня.
Я зараз...
Я помию руки.
- Допомогти тобі? - Ні.
За ґратами нам розповідали, що Ісус любить навіть злодіїв, ґвалтівників і вбивць.
Дівчата грали в гру з капеланом, вигадуючи непрощенні гріхи.
Думаю, я його знайшла.
- У тебе все гаразд? - Так, усе гаразд.
Нічого не гаразд.
Добре, Джой.
Побачимо, що буде.
- Ти добре почуваєшся? - Так.
Це ранкова нудота?
Ні, розслабся.
Глибоко вдихни.
Я хороша людина. Чесно.
Ти така обдарована, люба.
Я вже почуваюся значно краще.
Чарівні руки.
Там був він або я, і це не повториться.
Ніколи.
Добраніч!
Так! Нарешті відправив Нелі нагору на ніч.
У нас так не йшли справи з тих пір, мала,
як мій татко був іще живий.
Це Гаряча імла з мокко?
Я ніколи не скручував свіжий косяк, тож я підпалю цей.
Знаєш, я намагаюся...
Так.
Хіба може бог зробити щось краще, ніж ця фігня тут і зараз?
Росте в землі. Не викликає похмілля.
Добраніч.
Суко, ми не поговоримо?
«Суко»?
Не думаєш, що нам слід поговорити про це лайно?
Яке лайно?
Ні. Я не... Ти не змусиш мене це вимовити. Ні.
- Мамі, усе гаразд, я подбав про це. - Що?
- Ти пробувала? - Що?
- Ти пробувала, так? - Звісно, ні.
Чому ні?
Чому я не пробувала?
Тобі не цікаво? Це делікатес.
Бо в емпанадах людська плоть, несосвітенний дурню.
Долорес, м'ясо — це м'ясо.
Плоть — це плоть.
Єдина причина, чому ми їмо свиней, корів та інших —
бо ми сильніші, ніж вони, тож можемо ними харчуватися.
Так ми виживаємо, бо ми хижаки.
- Це ж із Дарвіна. - Чому всі говорять про сраного Дарвіна?
Це відчайдушні часи.
Ти маєш пишатися «Дуже Локо».
Мамі, це означає, ми виграли.
Луїсе, я провела 16 років у в'язниці
з шахраями, убивцями, розбещувачами дітей,
хворими покручами-вилупками,
і я чула багато лайна за життя.
Але це? Це лайно?
Це лайно нове навіть для мене.
А чого ти від мене хотіла? Замотати його в килим і розчинити...
Саме це я й планувала зробити!
Послухай, мамі, я вдячний за те, що ти зробила для мене.
Але ти лишила мене з мертвим тілом,
і я не спав усю ніч, шукаючи рішення. А зараз
я знову веду пристойний бізнес і позбавляюся доказів.
Тож ти просто роби своє, гаразд?
Будь Чарівними руками Долорес.
Робити своє?
Поки Нелі там нагорі тицяє зубочистками людям в лиця?
Саме так. Що більше схоже, що ми хочемо привернути увагу,
то більше схоже, що нам нічого ховати.
Усе це лайно для того, щоб сховати все на виду.
Сховати все на виду?
Ну ж бо, ти знаєш. Марнувати й викидати не варто.
- Не їж його в мене на очах! - Що ти робиш?
Це рідкісне цінне м'ясо. Не зварений пацюк, а рідкісне, як...
Ісусе Христе.
О боже.
- Де решта? - Що?
Припини «щокати». Ти мене чув.
У мене там великий морозильник, отож...
О боже. Я сяду до в'язниці.
Я повернуся до в'язниці. Ти сядеш до в'язниці.
Я повернуся до в'язниці.
Так, ніхто туди не сяде, окрім мене. Гаразд?
І я вивіз його телефон у Сохо й зробив кілька випадкових дзвінків.
Тож якщо хтось відстежуватиме це лайно, буде схоже, що він поїхав туди звідси.
Це геніально, так?
«Геніально»? Це слово ти зараз уживаєш?
Я тебе люблю.
Я тебе люблю, Долорес Роуч.
Я чекав на це все життя.
І послухай, мамі,
я знаю, що й ти мене любиш, і поки не готова сказати це у відповідь.
Я маю весь час світу для тебе.
Дай мені цей косяк, генію.
Добраніч.
Я скучила за Домініком.
А потім, кілька наступних днів, ми просто робили свою роботу.
Смачного... Хочете чек?
Гаразд, дякую.
Насправді дивно, наскільки нормальним усе здається. Майже добрим.
Тостонес?
Мій новий стіл став у нагоді, і прибутки росли.
Луїс далі крутив ті емпанади.
Скоро в нього закінчиться пан Перлмен.
А ця історія з таємним рецептом? Вона нагадала людям, що ми тут.
Чотири...
І на одну секунду
я собі майже дозволила повірити, що більше нічого не станеться.
Кажу тобі, Ді, воно миле й усе таке,
але моя дівчина могла б зробити щось із цим волоссям.
- Що не так із моїм волоссям? - Треба кілька фото.
- Я не хочу. - Та ну. Усміхайся.
Отак. О боже. Ця гарна.
- Маю подарунок. - Подарунок для мене?
- Яка нагода? - Бо ти заслужила подарунок.
Прошу. Добре.
- Пісня випускників? - Весільний марш.
- Це пісня випускників. - То нащо питати?
Відкрий.
МІСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ЛІЦЕНЗУВАННЯ
ДОЛОРЕС РОУЧ - МАСАЖИСТКА
- Як ти це дістав? - Виглядає справжнім, так?
- Я серйозно. - Пішов у друкарню.
Це нескладно. Повісь це внизу,
і будеш здаватися дуже чесною.
Бо нам нічого приховувати.
Луїсе Батисто?
Але це сталося.
Пане Батисто, я Джона Перлмен із «Нерухомості Перлмена».
Я тут через батька.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник: Юрій Лаховський