AFSNIT 1 DE KALDTE MIG MAGISKE HÆNDER
MED FLORA FRÍAS
Kom.
Og jeg ved ikke, hvor mange gange jeg har sagt, at jeg ikke kan stoppe!
Men jeg vil savne dig.
FRA TRUE CRIME-PROGRAM TIL BROADWAYTHRILLER
Jeg var besat af true crime-podcasten om Dolores,
men jeg så det ikke sådan her.
-Hun er sådan en usympatisk karakter. -Jeg forstår næsten hendes motivation.
-Næsten. -Men du gav hende sådan menneskelighed.
-Du gjorde hende til en rigtig person. -Tak.
Jeg var nødt til at kravle ind i hende og trække kaninen ud af hatten.
Og lad mig sige dig noget, det er sgu tungt.
Jeg er heldigvis snart færdig.
Færdig? Det er vildt populært.
Jeg kan ikke gå en dag uden at se 20 indlæg om det.
Så du det om cafeen i Taipei, der serverer menneskekød-dumplings?
Ja, og menneskemarv på bistroen i Paris?
-Det må være hende, ikke? -Fakta.
-Den rigtige Dolores er stadig derude. -Nej.
Bilen er her. Kommer du til festen?
Til festen? Selvfølgelig, jeg skal bare vaske blodet af.
-Tillykke! -Du var så genial.
-Vi ses. -Tak.
-Tak. Vi ses senere. -Jeg elsker dig!
-Farvel. -Elsker dig. Farvel.
MASSØSE I KANNIBALISME-SVINDEL
Vær ikke bange. Det er bare mig.
Jeg er ikke det monster, du gør mig til.
Jeg er ligesom dig,
hvis alt gik galt.
Jeg troede, du var...
Død? Ja, det ved jeg. Det ville være ret belejligt, ikke?
Fordi du kaster mit navn rundt og gør mig berømt
af alle de forkerte grunde.
Og tjener penge til alle
på nær mig.
Hvad er der sket med din hånd?
Min hånd? Jeg troede, du "kravlede ind" i min hud.
Fik du ikke det med i din research?
Vil du dræbe mig?
Nej.
Værre.
Jeg vil fortælle dig ting, du aldrig kan glemme
eller vaske af.
Og så
skal du hjælpe mig.
-Skal jeg hjælpe dig? -Ja.
Hvordan?
Ved at sige sandheden.
MASSØSE I KANNIBALISME-SVINDEL IDENTIFICERET
For ser du,
jeg har aldrig været den blodtørstige sociopat, folk siger, jeg er.
Jeg var en tøs i Washington Heights.
Washington Heights, det var mit livs bedste år.
Du husker årene efter 11. september, hvor alle prøvede at finde samhørighed.
Men det var stadig Giuliani-tid, ikke? Og byen slog hårdt ned
på nogle af os.
Der er dit hus i Hoboken, skat.
Dominic var karreens konge.
-Okay. Har du nogen kunder? -Ja.
Og i de fem år var jeg hans dronning.
Jeg elskede den mand så pissemeget, at jeg ville have gjort alt for ham.
Det gjorde jeg.
Antonio? Er du her?
Vent der, tak.
Dominic sagde, at han ville købe en masse.
Stå stille. Hænderne op.
Dominic Arfonso!
Aldrig hørt om ham.
Dominic? Dominic kan...
Beklager. Det kaldte nummer eksisterer ikke...
Hvis du hører dette...
-Beklager. Det kaldte nummer... -Dominic?
-...eksisterer ikke. -Dominic!
De spærrede mig inde i 16 år.
Seksten år i New York State Correctional
for besiddelse med salg for øje og vold mod en betjent.
Seksten år i en celle med en håndløs massør fra Philly,
min pige Tabitha.
Og så en morgen i 2019
gav de mig mit tøj tilbage.
De gav mig 200 dollars og en togbillet.
Og de kørte mig til toget, som om de gjorde mig en tjeneste.
Med alle de forstadsidioter, der nok mente, at jeg fortjente det.
Det er toget til Grand Central. Billetter. Billetter.
-Billetter. -Ja, jeg har den.
-Her. -Det er kvitteringen.
Undskyld.
Første stop på Manhattan, Harlem-125. St.
Gud. Mit New York City.
Jeg begynder at gå nordpå
til det eneste sted, der måske er en seng. Jeg har ingen familie tilbage.
Mine forældre døde, da jeg gik i skole. Dominic tog mig ind efter det.
Han må være kommet videre, men jeg beskyttede ham i 16 år.
Han skylder mig et sted at bo.
Her. Washington Heights.
Hvad fanden?
De har løftet kvarteret.
Okay, ikke helt.
Er det nærmeste, jeg havde på familie, ikke her, får jeg brug for et mirakel.
Hvad fanden er det?
Hallo?
Hallo. Hej, er Dominic der?
Hvem?
Bor Dominic her stadig?
Jeg kender ham ikke.
Hallo?
De fem etager var intet problem i mine tyvere.
Hej.
Hej, undskyld.
Jeg boede her, og jeg ville heller ikke lukke nogen ind.
Det er helt upassende, men jeg er lige kommet ud...
...af landet, og jeg har været væk i 16 år,
og jeg beder for, at min kæreste måske stadig bor her,
eller at du ved... Hej.
-Hej, tak. -Ved du ikke, hvor din kæreste er?
Han er vel ikke min kæreste længere.
-Skat? Hvad... -Det er fint.
-Nej. -Undskyld. Det er så pinligt,
men har du en tampon?
Hvad som helst. Jeg vil ikke bløde på dit gulv.
Nej, nej, nej.
-Kom. -Tak.
Det er lige under vasken derinde.
Flisen bag toilettet. Vær sød, Gud.
Lukkede du et Jehovas Vidne ind?
For fanden. Kom nu.
Ja!
For fanden. Ja.
Jeg burde have vidst, at det ville være væk. Jeg er ikke dum,
men jeg var nødt til at se det.
Der er dit hus i Hoboken.
Han lod mig rådne op,
den ene person, jeg havde tilbage i verden.
Du lod mig kraftedeme rådne op!
Du lod mig kraftedeme rådne op. Åh, gud.
-Hey, er du okay derinde? -Ja, jeg er okay. Tak.
Jeg er ikke okay.
-Måske skulle du finde et... -Undskyld, jeg havde en lille hændelse.
Hvornår er I flyttet ind?
Her.
Sidste juni?
Ved I, hvem der boede her?
Niks.
Hvad med udlejeren, må jeg få deres nummer?
-Blev bygningen solgt for et år siden? -Ja.
-Det er en anden nu. -Okay.
Vi kan ikke hjælpe.
-Okay. -Undskyld.
Bare jeg ikke gjorde jer nervøse.
Jeg vil virkelig ikke være den person.
Hej, sexy mami!
Vil du ikke tale med mig? Jeg ville hjælpe dig.
Hvem leder du efter?
-Jeg leder efter Dominic. -Dominic? Dominic hvem?
Dominic Arfonso.
Jeg har aldrig set dig her.
Nå,
jeg boede her i fem år med Dominic.
-Du lyder, som om jeg burde kende ham. -Hvorfor spurgte du så?
Han ejede karreen, og han lod ingen af sine ansatte
håndtere penge i det åbne, som du lige gjorde. Jeg så dig.
Gør mig en tjeneste og lad være med at puste røg på mig, tak.
Så du er en kælling?
-Hvad? -Du er en kælling.
Hallo! Du skal ikke give mig en grund til at komme i fængsel igen i dag.
Du skal ikke friste mig, dit røvhul.
Kælling! Du prøvede at tænde ild til mig!
-Hvad fanden fejler du? -Fuck dig, din tumpe.
Ingen turde fucke med mig dengang, men nu?
Det hele er væk.
På nær...
Som et fatamorgana.
Empanada fucking Loca!
Fuck!
Kan du heller ikke se mig her? Lort. Fuck!
Jøsses!
Undskyld, unge dame. Er du okay?
"Unge dame"? Min far plejede at kalde mig unge dame.
Min far sagde "unge mand," når jeg havde ballade.
Det ville være balladen værd at se ham.
Jeg kender følelsen.
-Tak. -Det var så lidt.
Velkommen til Empanada Loca. Vi har et særtilbud, tre for fem dollars.
Åh, gud.
Det hedder sgu ikke Empanada Loca uden grund.
Kan jeg hjælpe dig?
Ja, undskyld, det er bare,
det er det første sted, der stadig er her, og det er sgu helt sig selv!
-Ja, det er så trist. -Nej! Gud.
Her plejede at være fyldt og kø rundt om hjørnet.
Jeg har sgu savnet det.
Sødt.
Du er sgu høj, tøs. Du kunne være model.
Her er det. Det er min favorit. Guava og ost.
Jeg elsker den her. Må jeg få en?
Okay, 1,85 dollars.
-Værsgo. -Jeg kan ikke veksle 50.
-Okay. -Er den ægte?
Ja, de gav mig 200 dollars i halvtredsere.
Jeg har ikke andet. Kan du virkelig ikke?
Undskyld.
Politik.
Virkelig?
Jeg vil bare kravle ned i et hul og dø,
men jeg har ikke engang et hul.
Dolores Roach?
-Luis? -Hold da kæft!
-Det er dig! -Louie, du er voksen!
Gud! Dolores Roach i egen person.
Det er en evighed siden, mami. Du er ikke blevet en dag ældre.
Nellie, den her fine dame og jeg har kendt hinanden længe.
-Okay. -Du skal ikke bekymre dig.
Jeg er her. Du har VIP-adgang til Empanada Loca para siempre.
-Kom nu. Vente! Lad os gå! -Åh, gud. Tak.
Min øjesten...
Min guava og ost.
Samme hemmelige opskrift, siden min far åbnede stedet i '87.
Undskyld.
-Jeg glemte at advare dig om stænkene. -Ja.
-Det er ikke min dag. -Kom nu.
-Hvornår slap du ud? -I morges.
Er du lige kommet ud i morges?
Og du...
Kom du lige tilbage hertil?
Jeg ved det.
-Tja, jeg tænkte vel... -Du tænkte?
-Jeg troede... -Hvad troede du?
...at jeg kunne bo hos Dominic?
Dominic?
-Ved du, hvor han er? -Jeg mener...
Jeg har ikke set Dominic, siden jeg så dig.
-Seriøst? -Ja.
Ved du, hvor han er?
Nej. Derfor spurgte jeg dig.
-Jeg ved det ikke. -Efter du røg ind,
fik han vist et hjerteanfald.
-Gud, hvad? -Jeg hørte, at han flyttede til Oregon
for at dyrke hash. Ingen ved, hvad de siger.
De ved bare, at han ikke er her.
For fanden.
-For fanden! -Hey! Cálmate, nena, cálmate! Det er okay.
Nej, det er ikke okay! Jeg opgav 16 år af mit liv for at beskytte den idiot!
Og nu bor der nogle unger i vores lejlighed.
Alle vores penge er væk, og jeg sparede op i fem år!
-Og jeg har ikke en skid, Luis. -Bor du i et udslusningshjem eller et...
Gid jeg gjorde.
-Har du en tilsynsværge? -Nej. Nej, prøveløsladelse.
Jeg har "opfyldt maksimumskravene i min tidsbestemte dom."
Stik en gaffel i mig, jeg er færdig.
Pis, mand.
Yo.
Men på den lyse side,
-bliver du ikke testet for stoffer? -Hvad? Testet?
Nellie!
Hold øje med vores kunder.
-Okay. -Kom. Jeg bor stadig i kælderen.
Det er sgu da rigtigt. Han bor under butikken.
Jeg kan huske det her sted.
Hvor er din far? Er han stadig vicevært her?
Nej, han døde for nogle år siden. Hans nyrer svigtede.
Det er jeg ked af, Louis.
-Jeg kunne godt lide ham. -Tak.
Seksten år stjålet for den her lorteplante.
Vi prøver.
Den her stamme hedder Sour Apple Pop.
Det er... For helvede. Undskyld.
-Slap af. Jeg har noget. -Gud.
Bare rolig. Jeg har noget.
Jeg tror, mine lunger er ude af form.
-Fuck! -Hvad er der sket?
Vandet er lukket igen. Undskyld.
Bygningen blev sgu solgt for nogle måneder siden,
og den nye udlejer piller ved mit vand.
Bliver du chikaneret?
-Nej. -Skal du flytte?
Nej. Jeg har en lejekontrakt.
Den hash er sindssygt stærk.
Ja, det er medicinalkvalitet.
Man kan stadig ikke købe det lovligt i New York, så jeg fandt en albino.
Han får sit fra et apotek i Colorado.
Seriøst? Selv narkobranchen er blevet kvarterløftet.
-Vandet er tilbage. -Gud, Jesus. Hvad?
Tak.
Jeg sværger,
-jeg slår ham ihjel. -Hvem?
Den nye udlejer er en lort.
Huset har skiftet ejer før, men det har aldrig været mere værd,
end hvad vi betaler. Men nu er hele området
blevet pissepopulært.
Hvor skæv er han?
Hvor skæv er jeg?
Det var en empanadabiks, da jeg blev født, og det vil være det, når jeg dør!
Han lød lige så skør, som min far gjorde på sin anden whisky.
-Men jeg har ingen steder. -Du kan ikke...
Gud, hvad er der galt?
Hvad? Hvad er du... Kom nu. Nej.
-Åh, gud. -Det kilder helt.
-Lort. -Sæt dig ned, okay? Slap af.
Det er sgu stærkt.
-Jeg tror, jeg får et panikanfald. -Okay.
-Jeg har et panikanfald. -Nej, træk vejret.
Dine skuldre er ødelagt.
-Det er din nakke også. -Ja.
-Hvad? -Dine hænder.
Hvordan blev du så god?
For fanden. Jeg har givet massage for varer i fængselsbutikken i et årti.
Og jeg sad inde med nogle vrede kællinger.
Men jeg kunne forvandle dem alle til gele.
-De sagde, jeg havde magiske hænder. -Dolores med de magiske hænder.
Jeg tænkte, at jeg kunne gøre det for alvor.
Måske blive en rigtig massøse, ikke?
Ja, det lyder fantastisk, D. Du har en plan.
Min plan var at finde Dominic, fordi han skylder mig et sted at bo.
-Det skylder han mig i det mindste. -Fuck ham.
D, hvorfor ikke... Du kan bo her.
Virkelig?
Fordi jeg vil ikke lyve,
da jeg så sofaen, tænkte jeg, at jeg kunne sove her i nat.
-Nej, min fars værelse er tomt. -Selv på gulvet. Jeg er ligeglad.
-Det er tomt. Jeg ville fremleje det. -Jeg har $200.
-Jeg ved ikke, hvor langt det rækker. -Gratis.
-Jeg lover at finde et job. -Nej, stop.
-Jeg finder et job. -Dolores, stop.
Okay?
Du kan tage det værelse så længe, du vil.
Jeg kan holde dig med mad og røg.
Nej, det er gas. Eller ikke.
Det ville være rart, at du er her, Dolores.
Alle er væk nu.
Ville du virkelig lade mig bo her gratis?
Jeg "lader dig" ikke,
jeg beder dig om det.
Hvorfor ville du gøre det for mig?
Jeg savner dig, Dolores Roach.
Jeg har tænkt meget på dig.
Hvis jeg havde andre muligheder, ville det måske hyle mig ud af den.
Alene, med døren låst, skæv.
Det er et mirakel.
Luis sagde, at hans far døde på det her værelse,
men det føles sikkert hernede.
Lidt sikkert.
Luis' fars gamle trøjer.
Og putter jeg mig sammen
og tænker på Tabitha,
for det bliver min første nat uden hende i pisse lang tid.
Og tænker på
Dominic,
mit livs kærlighed.
Tænker på Luis' far, der døde fredeligt på det her værelse.
Jeg anede ikke, hvor mange flere, der ville dø på det værelse,
måske ikke så fredeligt.
Flora, kommer du til festen?
Ja.
Vi mødes derhenne.
Okay.
Du er så god til at lytte.
Tekster af: Anders Langhoff