‫קרפלדן, 1984‬
‫קארל?‬
‫"הגריפון אינו בן אדם ואינו בעל חיים. הוא לא עשוי אבן ולא בשר. ‬
‫"הוא נולד מתוך שנאה עם מטרה אחת בלבד, לשלוט בכל עולם שאליו יצליח להיכנס. ‬
‫"אם הוא יצליח להיכנס לעולם שלנו, ‬
‫"הוא ינצל אותו וישעבד את יושביו, ‬
‫"בדיוק כפי ששעבד את האנשים במגדל השחור. ‬
‫"כעת הוא כלוא במגדל השחור ולא יכול לעבור לעולם שלנו. ‬
‫"אף יצור שנולד במגדל לא יכול, ‬
‫"אבל הקסם שלו יכול להגיע אלינו. ‬
‫"זה עולה לו באנרגיה רבה, ‬
‫"אך ביכולתו להפיח חיים בכל דבר עשוי אבן בעולמנו. "‬
‫אגרטל האבן של אימא, למשל... ‬
‫עלול לתקוף אותנו. ‬
‫אז תיזהרו. כל דבר העשוי אבן... ‬
‫הוא מסוכן. ‬
‫אני אהרוג את הגריפון!‬
‫שנאה לא תביס שנאה, תומאס! אתה מוכרח להיות רגוע יותר!‬
‫עצום עיניים. ‬
‫תנשום עמוק. ‬
‫תירגע. ‬
‫לפעמים... ‬
‫לפעמים האדם האמיץ ביותר הוא זה שלא נלחם. ‬
‫עכשיו לכו לישון. ‬
‫אתה יודע למה אגרטל הצפרדע שלי הגיע לפח האשפה של מארק?‬
‫בדרך כלל הילדים אשמים. ‬
‫איזה ספר זה?‬
‫הוא קצת אלים מדי בשביל ילד בן חמש, לא?‬
‫אני יודע שמארק צעיר מדי עדיין, אבל תומאס כמעט בן 16, ‬
‫הוא צריך להכיר את הכרוניקל. ‬
‫מהו הכרוניקל?‬
‫ספר אגדות?‬
‫לא. ‬
‫הוא לא ספר אגדות. ‬
‫היי... ‬
‫הספר היה שייך לאבי, ‬
‫ולאביו לפניו, ולאבי אביו. ‬
‫הוריי לא מתו בתאונה כשהייתי ילד. ‬
‫זה שקר. ‬
‫הם הלכו לכאן. ‬
‫למגדל השחור. ‬
‫כל תמונה, ‬
‫כל מילה, כל מפה בספר הזה קיימות באמת. ‬
‫אתה לא רציני, נכון?‬
‫אתה לא מאמין לזה באמת. ‬
‫את חייבת להאמין לי. זו האמת. ‬
‫- קארל... - בואי איתי אם את לא מאמינה. ‬
‫אני יכול להוכיח לך. אני יכול להראות לך. ‬
‫ואז חזרתי לחדר שלי. ‬
‫ממו?‬
‫מארק?‬
‫מארק!‬
‫לעזאזל. ‬
‫קדימה, תתרכז!‬
‫מארק?‬
‫לא שמעתי שנכנסת. ‬
‫- עליתי ישר למעלה. - ותומאס? הוא יתקשר אליי?‬
‫כן, הוא יתקשר מחר. ‬
‫היית איתו?‬
‫- בחנות התקליטים? - כן. ‬
‫בכל מקרה... ‬
‫אני צריך ללכת כי ממו ננעל מחוץ לחנות. ‬
‫- תן לי את זה! - זה שייך לי. ‬
‫היי!‬
‫תני לי לצאת! את לא יכולה לעשות את זה. אני חייב לעזור לממו!‬
‫תני לי לצאת! את לא יכולה לעשות את זה!‬
‫תני לי לצאת!‬
‫אבא?‬
‫זה אני, עבדך הנאמן, פנדיה. ‬
‫שמור את הכוחות שלך. ‬
‫אביא לך קול ראוי. ‬
‫אמצא לך קול ראוי, קול אנושי, ‬
‫כך שכולם יוכלו להבין את דבריך!‬
‫על פי הרומן מאת וולפגנג והייקה הולביין‬
‫הגריפון‬
‫לא לימדו אותך לדפוק בדלת?‬
‫מישהו צריך לנקות כאן. ‬
‫- אבל לא בכל יום! - סדר בבית עושה סדר במוח. ‬
‫אני יכולה להמליץ לך על פסיכולוג. ‬
‫פטרס. ‬
‫זאת פטרה צימרמן. ‬
‫- בוקר טוב. את בעבודה? - לא, אני בבית. ‬
‫- מארק בסדר? - טוב... ‬
‫זה מה שרציתי לשאול אותך. ‬
‫למה? מה קרה?‬
‫התקף זעם. ‬
‫גרוע בהרבה מהרגיל. ‬
‫אוכל לדבר איתו לרגע?‬
‫יורג... ‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב. ‬
‫- נאלצתי לנעול אותו בחדר. - נעלת אותו?‬
‫הכרוניקל של אביו אצלו. ‬
‫אין לי מושג איך, אולי מתומאס. ‬
‫הספר הזה הוא כל מה שנותר להם מאביהם. ‬
‫הוא שיקר וכבר מזמן לא זעם ככה. ‬
‫זה לא חריג בשביל אדם הסובל מפוסט טראומה. ‬
‫- תני לו לצאת. - תוכל להבטיח לי‬
‫שהספר לא ישגע אותו כפי ששיגע את אביו?‬
‫פטרה! מארק הוא לא כמו קארל, והוא לא כמו תומאס. ‬
‫אל תשליכי עליו את הבעיה שלך. ‬
‫תני לו לצאת. ‬
‫דיברתי עם ד"ר פטרס. ‬
‫תיתני לי לצאת עכשיו?‬
‫לא הייתי צריכה לנעול אותך כאן. ‬
‫- עשיתי את זה רק כי... - כי את אוהבת אותי. ‬
‫ברור, אני מבין. ‬
‫ממו?‬
‫ממו, איפה אתה?‬
‫שיט!‬
‫"לא התרחקתי. ממו. "‬
‫איך אני אמור למצוא אותך?‬
‫פשוט תישאר ליד השער, בנאדם!‬
‫דביל. ‬
‫למה ממו עובד כאן?‬
‫כי הוא נאמן. ‬
‫לא נשאיר אותך תלוי באוויר!‬
‫הכוכב הכחול. ‬
‫הכוכב האדום. ‬
‫הכוכב הגדול ביותר. ‬
‫בקי היקרה, כשתיקחי את הספר לאימא שלי, ‬
‫תוכלו לפתוח את השער יחד. ‬
‫כתבתי לך את כל השלבים. אני מתגעגע אלייך. ‬
‫מה? זה להגשה היום?‬
‫בוקר טוב. שבו. תוציאו מחברות. ‬
‫אני אוסף אותן. ‬
‫תגישי את זה. אכין חדש. ‬
‫- אי אפשר להגיש עבודות זהות. - הן לא יהיו זהות. ‬
‫שלום וסטפליה‬
‫אז... ‬
‫טוב מאוד. ‬
‫טוביאס. ‬
‫היי!‬
‫כן. ‬
‫המלחמה והסכסוכים באירופה... ‬
‫זארה. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫אקבל את זה כי את חדשה. ‬
‫- ראית את הפרצוף שלו? - אני יודעת!‬
‫מה זה היה? חברות מבוססת על כבוד, נכון?‬
‫זה מה שאמרת?‬
‫חבר'ה!‬
‫אז... ‬
‫אם אף אחד לא מתנגד, אני מזמינה את בקי רשמית לקבוצה שלנו. ‬
‫- בטח. - היא הצילה את חיי בכיתה. ‬
‫- בטח. - היי, בקי. ‬
‫בקי?‬
‫מה הוא רוצה?‬
‫נתראה בכיתה, בסדר?‬
‫בטח. ‬
‫- היי. - היי. ‬
‫- איפה היית? - הייתי צריך לעשות משהו. ‬
‫אני... ‬
‫אתמול היה... ‬
‫הייתי פשוט... ‬
‫מכל האנשים שאני מכיר, את ה... ‬
‫- אולי נלך... - כן, בטח. ‬
‫טוב, מה שאני מנסה לומר... ‬
‫כשאני איתך... ‬
‫אתמול בבית הקברות... ‬
‫כשצעקתי עלייך... לא רציתי לצעוק עלייך בכלל. ‬
‫מה שאני מנסה לומר... ‬
‫מה שאני בעצם מנסה לומר... ‬
‫ובכן... ‬
‫- רק רציתי לומר שאני מצטער. - כבר הבנתי את זה. ‬
‫אנחנו צריכים ללכת. ‬
‫אני לא יכול. אני צריך לחלץ את ממו. ‬
‫הוא... ‬
‫גם הוא במגדל השחור. ‬
‫וזו אשמתי. ‬
‫אז קחי את זה בבקשה לאימא שלי, ‬
‫ואז שתיכן תוכלו לפתוח את השער ולהחזיר אותנו לעולם הזה, ‬
‫אחרי שאמצא את ממו. ‬
‫הכול כתוב כאן. ב-20:00, בכנסיית מרטן. ברחוב סטיינווך. ‬
‫אני יודע שאת לא מאמינה לי. ‬
‫עשי זאת למעני. ‬
‫בבקשה!‬
‫מחר ב-20:00, בכנסיית מרטן. ‬
‫ובקי... ‬
‫כן?‬
‫תודה!‬
‫היי!‬
‫נראה שאת לא מרוצה מהמתנה של מארק. ‬
‫טוב... ‬
‫תפוס. ‬
‫את בקטע של מארק, הוא בקטע שלך. נהדר. אני שמחה בשביל שניכם. ‬
‫אבל אני אומרת לך להיזהר. ‬
‫דוד שלי סבל מבעיות נפשיות. ‬
‫כשהוא התחיל לעטוף דברים בנייר כסף ובעיתונים, ‬
‫ההורים שלי לא היו מודאגים. ‬
‫מארק כמוהו. ‬
‫מי יודע אם יום אחד ירד מהפסים, או יקפוץ מגשר. ‬
‫מארק לא סובל מבעיות נפשיות, לא כאלה. ‬
‫היי, ‬
‫את עזרת לי, אז תגידי לי אם את צריכה עזרה, טוב?‬
‫"איש לא היה שם כדי להעריך את מצבו הנפשי ולעזור לו. ‬
‫"כבר בדצמבר 1888, ואן גוך הראה סימני שיגעון מוקדמים. ‬
‫"במהלך התקף חמור בקיץ של 1889, ‬
‫"הוא שתה צבע רעיל, ‬
‫"דבר שאפשר להחשיבו כניסיון התאבדות. ‬
‫"טוענים כי זה היה שילוב בין היותו אאוטסיידר‬
‫"לבין מחלת נפש... "‬
‫אני לא יודע כמה הוא יציב. תתרחקי ממנו. ‬
‫"כך ואן גוך שם קץ לחייו בסופו של דבר. "‬
‫טוב, ממו, אם זה לא ימשוך אותך החוצה, שום דבר לא יעשה את זה. ‬
‫ירמאל!‬
‫מה זה?‬
‫בני אדם!‬
‫חנות מוזיקה, קרפלדן. ‬
‫היי. אני רוצה לשכור מערכת הגברה. ‬
‫מגבר וקדם-מגבר, מוצר מספר ארבע בקטלוג שלכם. ‬
‫לסוף השבוע הקרוב. ‬
‫יש לך מזל, בדיוק היה ביטול. ‬
‫בדרך כלל אין לנו מערכת זמינה בהתראה קצרה כל כך. מה שמך?‬
‫בן שרודר, בבקשה. ‬
‫המערכת מוכנה לאיסוף. עליך לאסוף אותה לפני 19:00, ‬
‫אחרת תאבד אותה. ‬
‫הבנתי. תודה, ביי. ‬
‫נו?‬
‫קיבלנו אותה!‬
‫תחזיק את זה!‬
‫הסתדרנו!‬
‫האדון פנדיה, השבויים כורעים ברך שם. ‬
‫יש להם קולות חזקים. תסתכל עליהם. ‬
‫אתם מתפללים לאל הלא נכון. ‬
‫- עזוב אותה! - טאניס!‬
‫קולו חזק ועמוק. ‬
‫הוא מושלם לאבא. קח אותו. ‬
‫קום. ‬
‫אדוני. ‬
‫אני מתחנן, שחרר את משפחתי. ‬
‫אשרת את הגריפון בנאמנות לנצח‬
‫ואעניק לו את קולי. ‬
‫מבוגר מדי. ‬
‫קחו אותו!‬
‫לא, אדוני, קח אותי!‬
‫רגע!‬
‫אני אבוא איתכם. ‬
‫אני אשרת אותו ואעניק לו את קולי. ‬
‫מרצוני החופשי. ‬
‫לא אנסה לברוח. אני נשבע. ‬
‫בתנאי אחד. ‬
‫איזה תנאי?‬
‫שתיקח את משפחתי למעלה. ‬
‫למישור העשב. ‬
‫לחצר מרטן. ‬
‫בחיים!‬
‫קחו את משפחתו למעלה. ‬
‫תהרגו את השאר!‬
‫לא!‬
‫- טאניס, לא! - נתראה שוב בקרוב!‬
‫טאניס!‬
‫תהיה חזק!‬
‫מצאת אותו. ‬
‫בן האנוש המושלם בשביל אבא. ‬
‫אני רק ממלא את חובתי, אדוני. ‬
‫מה שמך?‬
‫יזרייאל. ‬
‫יז. ‬
‫שמענו רעשים. ‬
‫מדרום, מהגבעות. ‬
‫אילו רעשים?‬
‫של בני אדם!‬
‫קרא לאחרים. ‬
‫נתפוס אותם. ‬
‫קולנוע שלוספארק סגור לרגל שיפוצים‬
‫כאן צפיתי בסרט הראשון שלי ב-1982. ‬
‫"אי-טי". ‬
‫- מדהים! - נכון?‬
‫בדרך כלל פותחים סופרמרקט או מקדונלד'ס בבניינים כאלה. ‬
‫ההורים שלי קונים בניינים ישנים, הורסים אותם ובונים חדשים, ‬
‫אבל הקולנוע הוא מבנה לשימור. ‬
‫זה אומר שלא יפריעו לנו בזמן הקרוב. ‬
‫תראי את זה. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫המגדל אמיתי‬
‫הינה. ‬
‫קיבלת את זה ממארק?‬
‫כן. ‬
‫זה מטריד. ‬
‫זה לא נורמלי. ‬
‫תראי את זה. לפרק הזה קוראים "ביעות לילה". ‬
‫"הצמח הזה מסוכן. ‬
‫"מפלצת אורבת בתוכו. אני מכנה אותה 'ביעות לילה'. ‬
‫"היא מזכירה לי את הסיוטים שהיו לי בילדותי. "‬
‫היא בוקעת מהפרח הזה?‬
‫שטויות במיץ. ‬
‫תראי, יש כאן הוראות... ‬
‫"ניסוי החזרה לחיים. ‬
‫"חמש טיפות אקווה פוריפיקטה לתוך הצמח המיובש. "‬
‫מארק באמת מאמין בשטויות האלה?‬
‫תאמיני לו. תעזרי לו. ‬
‫- תאמיני לו... - את שומעת את זה?‬
‫- מה את עושה? - בואי נדבר עם אימא של מארק. ‬
‫זארה, חכי. ‬
‫אני יודעת שזה נשמע טיפשי, ‬
‫אבל אולי מארק לא משוגע?‬
‫כמו הדוד שלי. ‬
‫"היי, אולי הוא לא משוגע, ‬
‫"סתם עובד יותר מדי. "‬
‫ואז הוא ירד למרתף, לקח מסמרים באורך חמישה ס"מ, ‬
‫ובלע אותם עם מים. ‬
‫- אני הולכת לאימא של מארק. - אבא שלי הוא הפסיכולוג של מארק. ‬
‫בואי נעשה את הניסוי ונראה אם מארק באמת משוגע או לא. ‬
‫אבל אני צריכה את הכרוניקל בשביל זה. ‬
‫אם זה לא יעבוד, ‬
‫ארד מזה, ונדבר עם אבא שלי. ‬
‫בבקשה. ‬
‫תרחצו אותו ותביאו לו את הגלימה החדשה!‬
‫לך!‬
‫שמעו את מילותיי. ‬
‫- אבא, אני... - יהיה בסדר. ‬
‫מארק!‬
‫אתה הפוסע בין עולמות. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫תיסוגו!‬
‫בן אדם! תפסו אותו. ‬
‫- אקווה פוריפיקטה. מה זה? - מי גשם, או טוב מכך, מים מזוקקים. ‬
‫- היי, מה קורה? - תזמון מושלם. ‬
‫למה?‬
‫אנחנו צריכות לעשות ניסוי אצל בקי. ‬
‫איזה ניסוי?‬
‫אסביר אחר כך. ‬
‫אני אוסף את המערכת. ‬
‫תאסוף אותה אחר כך. עכשיו תעשה פרסה. ‬
‫אבל אני צריך להגיע לחנות עד 19:00. ‬
‫אתה תגיע. ‬
‫מים מזוקקים‬
‫הצמח יבש לגמרי. ‬
‫טוב. ‬
‫- באמת יבקע ממנו משהו? - לא!‬
‫אם כן, יש לפזר מלח שיגיר נוזלים ויהרוג את ביעות הלילה. ‬
‫אוסמוזה. ‬
‫ביעות הלילה יתייבש. ‬
‫קצת מלח וקארי בשביל הטעם. ‬
‫"אקווה פוריפיקטה. רק חמש טיפות. ‬
‫"ככל שמוסיפים יותר, הביעות גדול יותר. "‬
‫"אזהרה: יש לנקוט משנה זהירות. "‬
‫בסדר. ‬
‫בעוד רגע נדע אם מארק צדק. ‬
‫אחת... ‬
‫שתיים... ‬
‫שלוש... ‬
‫ארבע... ‬
‫חמש!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא קורה שום דבר. ‬
‫לא. ‬
‫אני לא מריח אותו. ‬
‫כי הוא מרח דגים בכל מקום. ‬
‫אם כך, אחכה כאן. ‬
‫הוא בטוח יצא מתישהו. ‬
‫תירגע, ירמאל. ‬
‫כל דבר בעיתו. ‬
‫שיירת העבדים חשובה יותר. ‬
‫לסגת!‬
‫סארן לא יאהב את זה. ‬
‫כתוב שהמגדל השחור משנה את מי שנכנס אליו. ‬
‫"הנשמה והגוף הופכים למה שהם באמת. "‬
‫אז אם אלכוהוליסט נכנס לשם, והוא בעצם בחור טוב, ‬
‫הוא יירפא?‬
‫כן, בטח. אם המגדל השחור היה קיים, ‬
‫אבל נראה שהוא לא קיים. ‬
‫נכון?‬
‫עדיין שום דבר?‬
‫בטח עשינו משהו לא נכון. ‬
‫היה לנו הסכם. ‬
‫אם זה ייכשל, את מספרת לאבא שלך. ‬
‫לא אהיה אחראית למצב שבו מארק יפגע בעצמו. ‬
‫אבל הבטחתי למארק. ‬
‫מה הבטחת לו?‬
‫שאפתח מחר את השער. אני רוצה לנסות עכשיו. ‬
‫אין צורך שתצטרפו אליי. ‬
‫בסדר. ‬
‫אז ניסע לשער הארור הזה ונפתח אותו. ‬
‫ניסיון אחרון. ‬
‫היי!‬
‫אני עדיין צריך לאסוף את המערכת. ‬
‫תודה. ‬
‫אתה דובר את שפתי?‬
‫כמובן, טמבל. ‬
‫ממו!‬
‫מארק!‬
‫הינה אתה!‬
‫ברור, אחי!‬
‫כן, גם אתה!‬
‫- אחי, מה? - אחי, אאוץ'!‬
‫אתמול לא היה לך זקן. ‬
‫אתמול?‬
‫כאן עברו שלושה שבועות. ‬
‫מה?‬
‫שלושה שבועות. ‬
‫אתמול. ‬
‫הזמן עובר כאן מהר יותר. ‬
‫מוזר. ‬
‫זארה?‬
‫נותרו לי רק 25 דקות. אני חייב ללכת, אחרת אאבד את המערכת. ‬
‫חמש דקות. אולי תצטרך לפתוח דלת או משהו. ‬
‫חבר'ה?‬
‫בן, תעזור לי. ‬
‫תעזור לי רגע. ‬
‫- איפה השגת את כל זה? - מצאתי בכפר נטוש. ‬
‫אנשים גרים כאן. ‬
‫המקורננים צדים אותם. ‬
‫הם משעבדים אותם במכרות. ‬
‫חולני. ‬
‫בית חולים קרפלדן‬
‫את אימא של מארק!‬
‫אני מכירה אותך?‬
‫ממו לא חזר אתמול הביתה. ‬
‫מצאתי רק את זה. ‬
‫יצאתי עם מארק‬
‫אתה אבא של ממו. ‬
‫מארק אמר שממו בחנות התקליטים... ‬
‫הוא לא שם. הבן שלך שיקר. ‬
‫איפה מארק?‬
‫רק רגע אחד. ‬
‫אני מבינה את הדאגה שלך, ‬
‫אבל אני מבקשת שתהיה מנומס ורגוע. ‬
‫אשאל את מארק, ואם אגלה משהו, איידע אותך. ‬
‫חכה רגע!‬
‫אם ביקשת מבקי להיות בשער מחר בערב בעולם שלנו, ‬
‫אז בשבילנו, היא תהיה שם בעוד שלושה שבועות, נכון?‬
‫מה אם טעינו והיא שם היום?‬
‫לא נוכל לחכות שם כל כך הרבה זמן. אין שם מים, מזון או מחסה. ‬
‫אבל אם היא שם היום, נהיה תקועים כאן לנצח. ‬
‫קלי קלות. נלך למחנה שלי ליד האגם, הליכה של יום אחד. בסדר?‬
‫לא, זה לא קלי קלות. ‬
‫אם אתה כאן כבר שלושה שבועות, ‬
‫תומאס כאן כבר חודשים. ‬
‫חייבים להשיג עזרה עכשיו. ‬
‫- אתה רוצה למות מצמא? - יש לי מים. ‬
‫לשלושה שבועות?‬
‫ליומיים. ‬
‫נלך עכשיו לשער. ‬
‫אם בקי לא תופיע שם עד מחר, נלך למחנה שלך. ‬
‫טוב. ‬
‫אתה צודק. ‬
‫מה זה?‬
‫שיירת העבדים של הגריפון. ‬
‫מהם הסלעים האלה?‬
‫ממכרות הבזלת. ‬
‫מאיפה הם לוקחים אותם?‬
‫אין לי מושג!‬
‫תומאס. ‬
‫זה אמיתי. ‬
‫אני אעזור לו!‬
‫לא. ‬
‫לא?‬
‫זה אחיך, בנאדם!‬
‫אנחנו נציל את תומאס, ‬
‫אבל לא עכשיו, ולא כאן. ‬
‫אין לנו כלי נשק או אסטרטגיה כלשהי. ‬
‫בני אדם!‬
‫ברח!‬
‫תפסו אותם!‬
‫פתיחת השער מרכז מערכת השמש שלי‬
‫מאדים. ‬
‫כדור הארץ. כוכב חמה. ‬
‫"הכוכב הגדול ביותר... "‬
‫צדק!‬
‫ומרכז מערכת השמש... ‬
‫השמש. ‬
‫מארק?‬
‫- אחריהם! - הינה הם!‬
‫לעזאזל!‬
‫בואו נלך. ‬
‫עופו מפה!‬
‫אני אכסח אתכם!‬
‫תתחפפו!‬
‫לכו תזדיינו!‬
‫מארק!‬
‫לפעמים האדם האמיץ ביותר הוא זה שלא נלחם. ‬
‫ממו. ‬
‫סמוך עליי. ‬
‫ד"ר פיליפ צ'נרד פסיכיאטר ופסיכולוג‬
‫אחי, אתה פאקינג גיבור על!‬
‫- כן! - כן!‬
‫איפה הייתם, לעזאזל?‬
‫ממו הסתבך עם בחורה. ‬
‫כל הלילה. ‬
‫בפעם הבאה תודיע לאבא שלך. ‬
‫אחרת תסתבך איתי, הבנת?‬
‫יש לך זקן?‬
‫כבר שלושה שבועות. ‬
‫אחי, אתה באמת צריך להתגלח!‬
‫- אני מקווה שלא איחרתי. אם לא אשיג... - לא לזוז!‬
‫תניח את התיק. ‬
‫תניח, אמרתי. ‬
‫תניח את התיק. ‬
‫לאט מאוד. ‬
‫תרימו ידיים למעלה, לאט. ‬
‫מוקד, תפסתי שלושה אנשים בכנסיית מרטן. מבקש תגבורת. ‬
‫בית ספר לאומנויות לחימה‬
‫האבדה נמצאה. ‬
‫היי. ‬
‫תודה. ‬
‫ערב טוב לך. ‬
‫ממו, תעלה כבר למעלה. ‬
‫מארק. ‬
‫אני יודע איך נמצא את תומאס. ‬
‫מחר בבוקר, באורקל. ‬
‫טוב. ‬
‫אתה פאקינג גיבור על. אל תשכח את זה. ‬
‫הגעתם למשיבון של בקי מייסנר. השאירו הודעה ואחזור אליכם. ‬
‫היי, זה מארק. יש לי חדשות טובות. מצאתי את ממו. ‬
‫לא תצטרכי למסור את החבילה לאימא שלי, ‬
‫אבל תביאי אותה מחר לבית הספר. ‬
‫בכל מקרה, תודה על הכול. ‬
‫אני כבר מצפה לראות אותך. ביי. ‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬