Downloaded from - MoviesMod.day
Треба спинити його, Люсі.
Ти маєш бути зі мною.
Добре.
Ти мене будиш.
Ми спиняємо його.
Але коли закінчимо,
коли його не стане, ти триматимешся осторонь.
Я зроблю власну долю на своїх умовах,
і ми більше не говоритимемо.
У тому житті чи в іншому.
Згоден.
Шепарде. Уставай. У тебе ще один відвідувач.
ПІД СХОДАМИ. ЗНЯТИ БОЙОК.
3.33 РАНКУ
Вона одна в моєму списку.
Спеціальний дозвіл.
Ти досі живий.
Ми бачилися?
Так.
І побачимося. Усе пов'язане.
Ти не в моєму списку.
Ти не повинен бути тут.
Так. Мені це часто кажуть.
Годинник не йде.
Не можу його викинути.
Мені сказали, що це важливо.
Чого ти хочеш від мене?
Ти зміниш більше, ніж усвідомлюєш.
Ти грався з хаосом, і хаос породив мене.
Не життя насправді, а таке собі… плавання за течією.
Без зв'язків.
Це неможливо.
Усе моє життя неможливе.
Як і твоє.
Але ось вони ми.
Хто ти?
Чого ти від мене хочеш?
Мене звати Айзек Чемберс.
І я хочу знати, чому ти вбив мою маму.
ГОДИНА ДИЯВОЛА
Далі в програмі:
до нас прийде Ніл Кох, щоб обговорити свій новий роман «Сніжинки».
І ми поговоримо з подкастеркою паранормального Еліс Райдер
про найзаселеніші привидами місця Британії.
Від мосту в Кілмарноку до траси для картингу в Південному Кеннеті.
Але спочатку суботній ранковий мікс
із піснею Lazy Eights 'Supposed To Be'.
Я зніму наручники з однієї руки, щоб ти поїла.
Не намагайся нічого зробити.
Так.
- Люсі… - Краще нам не говорити.
Якщо відпустиш, скажу, що ти допомогла.
Що б він тобі не сказав, що б не зробив, тобі можна допомогти.
Ми обидві його жертви.
- Їж свій бутерброд. - Прошу.
Зробила твій улюблений.
Їж його.
Вгадала, так?
Або Раві сказав.
Ти знаєш, що в тебе легка алергія на помідори?
Тому іноді в тебе бувають спазми.
Зазвичай це з'ясовують після 40 років.
Ти не перестаєш їх їсти, просто ріжеш їх… тонше.
Допоможи мені втекти.
Якщо даси докази проти нього, то, може, зможеш не сісти.
Слухай…
- Я не думаю, що ти погана людина… - Але буду.
Буду поганою. Якщо просто піду геть, я саме такою і буду.
Ти взагалі нічого не пам'ятаєш?
Пам'ятаю що?
Усіх цих дітей.
Тих, що помруть сьогодні.
Тих, що прийдуть після.
Просто відпусти мене.
Я благаю тебе.
У мене є дружина.
У мене є дитина, Люсі.
Їж свій бутерброд.
Ми маємо щось із нею зробити.
Ми з цим розберемося. Потім.
Якщо відпустиш її, тікатимеш.
- Люсі… - Це буде сьогодні.
- Зосередься! - Де твоя машина?
Біля житла Ділана.
Заберемо її дорогою.
Припаркуй її на вулиці Бреннан. Більше варіантів.
Візьми цю мапу!
Не забудь її.
Якщо знадоблюся…
…тут я буду цієї ночі.
Немає ніякого «вночі». Ми розходимося сьогодні. І все.
Що б не сталося, я далі не піду. Це має скінчитися.
Ніколи не кінчається.
Айзеку? Ходи сюди, любий.
Я маю вийти на годину чи дві.
Треба, щоб ти побув з бабусею.
Розслаб цю ногу.
Добре? Твій телефон у тебе?
Тримай його поруч. Ходи, обійми мене.
Не йди.
Я повернуся раніше, ніж ти помітиш.
Стануться погані речі.
Ні. Ні, не стануться, бо я їх виправлю.
Я їх виправлю.
Життя, які ми живемо, схожі на сліди у снігу.
І коли живемо їх знову,
ми ходимо слідами, які залишили раніше.
Та якщо твоя стежка міняється, слідів немає.
Це як шлях через густий пил.
Комусь це важко.
ДЕТЕКТИВ ГЕТБІ
ЛЮСІ
ЧИСЛЕННІ ЖЕРТВИ ВИБУХУ В ІГРАШКОВОМУ
Потужний вибух стався на першому поверсі будівлі
одразу після 11.00.
Не зламана.
Не сьогодні.
Чому думав, що вона зламана? Вона такою здавалася?
Мені не холодно.
Думаєш, це тому, що ми говоримо?
Думаєш, якщо мовчатимемо, ти зможеш їх почути?
Спробуємо це?
Гаразд. Що ж, заплющ для мене очі.
Тримай їх заплющеними.
Я увімкну музику.
Тепер ти можеш слухати музику, або можеш слухати голоси.
Виходь з-за завіси, Амеліє, ну-бо.
Дай глянути на твоє миле лице.
Не миле. Воно огидне й жахливе!
Це не найприємніші речі, щоб казати їх про себе, чи не так?
ІГРАШКИ РІҐБІ
Лишилася година.
Я можу їх вивести.
Можу попередити їх.
Ні. Якщо змінимо забагато, відлякаємо його.
Він не дізнається, що це змінилося.
Ні, але відчує це. Дежавю.
Не втручайся. Треба побачити лице.
Це головне.
І що? Ти бачиш його лице,
дізнаєшся, хто він, тоді повертаєшся і вбиваєш його дитиною?
Я не вбивав дітей.
Ну, це добре.
Приємно знати. Дякую, що прояснив.
Не знаю, що буде далі, але маю ідею.
Знамення.
- Люсі, якщо ми переживемо це… - Переживемо.
Мусимо.
Р
- Що ти робиш? - Створюю момент.
Злочинна шкода.
- Романтика. - Злочин. Ти злочинець.
Що ти вирізаєш?
Р+Л
Наші ініціали.
А тоді щороку на річницю додаватимемо позначку.
Це вульгарно.
Вульгарний вандалізм, шкідництво, антисоціальна поведінка.
Маєш отримати вульгарну догану.
Та ну, я ж не малюю великий… пеніс абощо.
Мені б сподобалося.
Намалюй великий пеніс. Прошу.
А тоді щороку додаватимемо до нього.
Що саме ми додаватимемо?
Не знаю. Волосинки?
Хочеш позначати роки нашого шлюбу лобковим волоссям?
ЛЮСІ
- Алло, Люсі! - Де ти зараз?
Досі зачинений у найкращому готелі Лідса.
- А що? - Увімкни новини.
Поліція не підтвердила, чи була атака терористичним актом…
- Це Гекрідж? - Ми на місці злочину.
Там безпечно?
…повідомляють про численні жертви…
Що сталося?
Добре. Так. Ясно. Я їх поінформую.
- Вибач, мушу йти. - Чекай, Люсі…
…головна вулиця. Встановлюють об'їзні маршрути.
Ми поки не знаємо точну причину вибуху,
який стався після 11.00.
10.13 СУБОТА 30 ЛИСТОПАДА
- Скажи «сир». - Сир.
Дай подивитися.
Ти вислизаєш.
Де годинник?
Ну, так не піде.
Це нікуди не годиться.
Залиши це мені.
Я певна, що тут було кілька касет.
І отак…
Цього має вистачити.
Евелін.
Мамо!
Припиніть, припиніть, припиніть! Годі!
Агов?
Тут є хтось?
Ви тут?
Це відбувається зараз?
Так.
Прошу, Евелін.
Ви ж Евелін, так?
Мені тут не до вподоби.
Мені теж.
Ви їх чуєте?
Голоси?
Так.
Я чую їх весь час.
Ви знаєте, як їх спинити?
Ні.
Ви маєте їх вислухати, Евелін.
Так?
Маєте дати їм бажане.
Чого вони хочуть?
Думаю, вони хочуть, щоб ви мене відпустили.
Ось.
Так краще, ні?
Тихо.
Ну, ти досі можеш їх чути.
Але тільки якщо захочеш.
Ти досі не взувся.
Думав, мені знадобиться нове взуття, так довго ти спускалася.
Досі сваряться?
Це вони?
Ні.
Що нам робити?
Ховатися.
Припиніть. Годі!
Усе буде добре. Гаразд?
Ніхто тобі не нашкодить, обіцяю. Лишайся тут.
Куди вони поділися?
Ви, певно, мати.
Ви бачили, де мої ключі?
Слава богу.
Дякую.
Уже недовго.
Ти досі там?
Так. Даруй, виймала навушник.
Скільки людей навколо?
Зараз, я рахую… дев'ять.
Хтось тебе помітив?
Не те щоб.
- Обережно з персоналом. - Так, добре. Я знаю, що я…
- Люсі? - Тут сумка.
- Що? - Тут сумка. Хтось лишив сумку.
- Яку саме сумку? - Наплічник.
- Я, певно, проґавила його. - Але не я.
- Тоді де він? - Роззирнися.
Чекай.
Люсі, роззирнися. Мусиш знайти його.
- Люсі? - Просто чекай.
Що це ви надумали? Чому риєтеся в моєму наплічнику?
Ви його залишили.
Що? Я була поруч.
Мені дуже шкода. Я думала, це…
Що саме ви думали? Украсти його?
- Усе гаразд? - Ні. Не зовсім.
Просто непорозуміння.
Я лишила сумку на мить, вона полізла туди.
- Дивіться, я просто… Вибачте. Я… - Не дайте їй піти.
- Даруйте. - Не пускайте її!
Агов!
- Ти там? - Що сталося?
Я помилилася.
- Бачила лице? - Це не його сумка.
Я не можу туди повернутися. Берися за це.
- Ну, це не спрацює. - Ну, це наш єдиний варіант.
Моє обличчя було по телевізору.
- План такий. - Не вийде.
Я повернуся в машину.
Люсі, не…
- Боже. Айзеку? - Мамо?
- Що таке? Ти цілий? - Я намагався подзвонити.
Ми мусили піти.
«Ми»? Що сталося? Хтось прийшов у дім?
Бабуся сказала йти, але ми маємо допомогти тобі.
Інакше тебе знайдуть і заберуть.
Я не знаю, про що ти, любий. Де ти?
Ми під мостом, де ти гралася.
Кидала палички.
Айзеку, чому ви пішли з дому?
Вона втекла.
Але повернеться. Скоро. Бабуся сказала, ми там не в безпеці.
Думаю, я їх чую.
Послухай мене.
Слухай. Не давайте нікому вас знайти.
- Лишайтеся там, де зараз. - Ти прийдеш?
Так, я вже йду. Лишайся на зв'язку.
Ласкаво просимо до служби голосової пошти.
Залиште повідомлення після сигналу.
Люсі, де ти? Не чини так зі мною.
У нас майже збіг час. Ти маєш повернутися.
Ти розумієш? Ти не можеш, трясця, так!
Покажи мені лице.
ІГРАШКИ РІҐБІ ВІДЧИНЕНІ З 1926 РОКУ
- Можемо поговорити? - Так. Гаразд.
- Як вас звати? - Френк.
Френку, мені треба, щоб ви вивели всіх із будівлі.
- Є підозра на бомбу. - Що?
Якомога швидше. Але тихо. Без паніки.
- Добре. - Кажіть, стався витік чадного газу.
Чи що хочете. Просто очистіть будівлю.
І не йдіть нагору. Я сам відправлю їх униз.
Не хвилюйтеся. Усе буде гаразд.
Так.
Пані, у нас питання безпеки.
Маєте вивести свого сина.
- Що? - Негайно, прошу.
Добре.
Хлопці, це сьогодні безкоштовно, але спускайтеся вниз.
- Хто сказав? - Я.
Я поліціянт. Ідіть. Перш ніж я передумав.
10.59 СУБ 30 ЛИСТОПАДА
А тепер ходімо. Так, ми йдемо.
Чому? Ми іграшку не взяли.
Стійте на місці.
Поверніться.
Я сказав…
Ділан!
Натисни на це.
Хай стримить, бо стечеш кров'ю.
Ділан, глянь на мене.
Глянь на мене!
Куди він пішов?
Мені шкода.
ЛЮБИЙ ДЖОНО
Поліція. Відчиняйте.
Поліція! Відчиніть двері!
Айзеку?
Мамо?
Ми тут унизу.
Айзеку.
Ми маємо їхати.
ПОСВІДЧЕННЯ ВОДІЯ ГОЛЛ ДЖЕЙН
ВЕЛИКОБРИТАНІЯ
Айзеку, мамо, швидше!
Добре.
Айзеку, що ти робиш? Нам це не потрібно.
Добре.
- Просто бери це швидко, добре? - Люсі.
Люсі?
Люсі? Я знаю, що ти там.
У мене тут шість озброєних офіцерів. Я радо відправлю їх додому.
Але спочатку маю увійти й переконатися, що всі цілі.
Можна це зробити?
Ніхто не має йти за мною, якщо не дасте їм приводу.
Добре?
Люсі Чемберс.
Тебе заарештовано за підозрою у вбивстві Стівена Данна,
викрадення, напад на поліціянта
та змову з метою вчинення терористичного акту.
Що? Що, ні, ти помиляєшся. Я не…
Ти не мусиш нічого казати, це може зашкодити захисту.
- Якщо під час допиту ти… - Сем?
- Що ти кажеш, бо це не… - Пізніше, у суді.
Усе, що ти скажеш, може бути доказом.
Вона спрацювала?
Бомба?
Що сталося?
Ми заберемо тебе у відділок для допиту.
Та спочатку нам треба знати, де знайти Гідеона Шепарда.
Ні-ні-ні, він мав це спинити.
Тому скажи мені.
Сем, просто скажи мені, що сталося.
Стійте там! Стійте.
Поліцію направили на вулицю Венборн, 13,
бо надійшли повідомлення про вибух.
Свідок бачив Шепарда в цьому районі за кілька хвилин до того.
Це все, що знаємо.
У наручники її.
Айзеку.
- Гей. - Айзеку. Повернися, любий.
Агов, усе добре.
Мама допоможе нам відповідями на запитання, ото й усе.
Ви хочете її забрати.
Айзеку?
Ходи сюди.
Ну-бо.
Агов, усе гаразд.
Ти маєш мене відпустити.
Ти лишишся із бабусею.
Вона дбатиме про тебе, поки я не повернуся. Так?
Мені шкода.
Мені так шкода.
Ти взяв мене.
- Будинку нема, бо… - Тут нема мене.
То ми тут раніше?
Іноді.
Іноді раніше.
Іноді це опісля.
Ти знаєш, що буде далі?
Це… Це неправильно.
Ти… Ти не мав приводити мене сюди.
Я мусив. Ти сказала, що я мушу.
- Що? - Сказала, ми маємо втекти.
Ні, не казала. Ні, любий.
Ти скажеш.
Холодно. Чому так холодно?
Тут завжди холодно.
Куди ми йдемо?
Треба піти геть.
Айзеку. Айзеку, стій.
Це неправильно. Я не… Я не повинна…
Айзеку?
Бойд, ми перевірили весь дім.
- Нічого немає. - Ні.
Ні, і не може бути, так?
Бо вона зникла.
Вона просто… зникла.
Гра світла. Може, галюцинація.
Знаєш, мене ростили з вірою в дива. Але…
А зараз я справді побачила диво… Я не можу, не можу навіть…
Слухай, люди не зникають просто так.
Це неможливо.
Не неможливо, якщо вона це зробила.
Це не вона.
Це він.
Айзек?
Він особливий хлопчик.
Як саме особливий?
Ну, у цьому й питання.
Він може бачити птахів.
Вони можуть бачити його.
Він здається спогадом.
І обіцянкою.
І бажанням.
Він каже, що його тут не повинно бути, але це неправда.
Ні.
Ні, я думаю…
Я думаю, що Айзек саме там, де повинен бути.
Він не прийде.
Ні, не чеши.
- Болить. - Я знаю. Знаю.
Але тобі вже не треба там ходити.
Ми знайдемо допомогу.
Я просто…
Мушу подзвонити.
Добре.
Пані.
Знайшли в раковині.
Добре. Я повідомлю.
Добре.
Дякую, що приїхали.
Ви заправилися дорогою?
- Три кілометри тому. Повний бак. - Я заплачу.
Триматимемося далі від головних доріг. Є маршрут.
- Люсі… - Відвезіть у Глостер.
- Ми звідти поїдемо самі. - Куди? Куди поїдете?
Краще… Краще, щоб ви не знали.
Краще для кого?
Я знаю, що ви мені брехали.
Про події минулого року. Айзека.
Я не брехала про Айзека.
Я не допоможу, якщо не поговорите зі мною.
Я поговорю. Але не тут.
У машині, нам не можна тут бути.
На 325-му блокпост. Хтось знає, що ми тут.
- Що? - Треба рухатися.
Що сталося в «Ріґбі»?
Ти піймав його? Бачив лице?
Ні.
- Хтось бачив. - Гідеоне.
Він з'явився нізвідки.
Міг убити мене, але лишив живим.
- Чому? - Не знаю.
Але він пошкодує.
Не можна їхати дорогами. Їх усі заблокують.
Треба йти ногами через ферми,
дійти до дерев по той бік.
Ну, ми не можемо взяти його.
Ні. Не можемо.
Мусиш залишити мене.
Це єдиний спосіб спинити його.
Усе буде добре.
Я обіцяю.
Я повернуся за тобою. Ти розумієш?
Я знайду тебе.
Люсі. Ми маємо йти. Негайно.
Усе гаразд.
- Люсі! - Що це?
Слухайте, тут усе, що вам треба знати. Вибачте. Мені шкода.
Пробач.
Сюди.
Що тепер робити?
- Гідеоне? - Мовчи.
Вони нас знайдуть.
Не можна здаватися живими.
Ні.
Маємо перезавантажитися, Люсі.
Ні, це твоя битва. Не моя.
У мене є син. У мене є життя. Я не можу…
Раві мертвий.
- Що? - Вивів усіх на вулицю.
А сам не врятувався.
Помер. Співчуваю.
Ти брешеш.
- Якби ж то. - Ти, трясця, брешеш!
- Озброєна поліція! - Ні.
- Киньте зброю. - Ні. Ні-ні-ні. Не смій. Люсі, ні.
Не стріляйте! Прошу! Прошу, не стріляйте!
Я сказав кинути зброю.
Треба перезавантажитися.
Ні.
Усе гаразд.
Я вже робив це.
Ти не відчуєш.
- Навіть не почуєш постріл. - Покладіть зброю.
Не ворушися.
- Благаю. - Має бути чисто.
Чекай. Чекай-но.
- Заплющ очі. Порахуй до трьох. - Це останнє попередження!
- Рахуй до трьох. - Ні.
- Киньте зброю! - Один.
- Киньте зброю! - Два!
Чекай, а як же…
Поліція досі щось робить.
Нам дозволили взяти тільки це.
Картка пам'яті в них.
Докази.
Він і слова не сказав з її смерті.
Як із ним говорити?
Ніяк. Просто слухайте.
З ним багато сталося.
Ви розумієте, що робите?
- Розуміємо. - Усі ви?
Так.
Він стане частиною сім'ї.
Привіт, любий.
Мамо?
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Марія Цехмейструк
Downloaded from - MoviesMod.day