РАДЖАРАТНАМ
С. СУНДАРІ ЕҐМОР, МАДРАС
ЗАПАШНА СОЛОДКА КАВА
Усе наче в кіно.
Що таке?
Проїхати усіма лісами і горами, щоб знайти мене через 38 років?
Те, що я зараз бачу і чую...
- Оце все! - Справді наче в кіно.
Я казала своїй онуці...
Що хочу сміятися від усього серця. Поглянь на мене зараз.
Тірупурасундарі Чандрашекар.
Не може бути!
Дево!
Ти гадала, я забуду?
Так давно ніхто не вимовляв моє повне ім'я.
З ким ти провела весь цей час?
Скажи.
Часи змінилися, Дево.
І я почуваюся щасливою.
Але водночас трохи сумно.
Цікаво, що було б із нами, якби ми жили в ці часи.
Чому? Ми ж не померли.
Ні. Ми ще цілком живі.
Тому ці часи також наші, Сундарі.
Ну, я не встигаю за твоєю думкою.
Знаєш? Якщо розглядати мої мізки під мікроскопом,
можна побачити мій тиск, метформін
і номер телефону Ентоні, який перевіряє мій рівень цукру в крові.
Я виснажена.
Тому я й запитувала, з ким ти провела весь цей час.
Здебільшого з моїм старшим сином Раджаратнамом.
Ти завжди була практичною.
Ти знала, що зможеш покластися на своїх дітей у старості.
Спочатку ми турбуємося про них. Потім вони турбуються про нас.
І тоді ми розуміємо, що постаріли.
Ти не змінилася, Дево. Така ж красуня! Так.
Крім себе мені немає про кого турбуватися.
Я тільки цим і займалася. Й успішно.
А ти ніколи не...
Міняла своє ставлення?
До шлюбу?
Так!
Ні.
- «Ні?» - Ні.
- Тямуща. - Завжди.
Тренере!
Погляньте, де я!
Я почуваюся дуже затишно на полі.
Я поїхала, нікого не попередивши.
Ви, мабуть, сердитеся на мене. Мені шкода.
Але я повернулася і пробіжу десять кіл.
Але поверніть мене на поле, тренере. Будь ласка!
Мені потрібен крикет.
Я повернуся. Уже скоро!
Картіку, ти бачив себе у грі, а мене на трибуні.
Але моє місце на полі.
Якби хтось нас чув,
подумав би, що базікають дві старі.
Це не дуже відрізнялося б від того, що казали в ті часи.
Ми були молодими, «не такими», божевільними!
Про що ми тільки не говорили тоді!
Твої модерні погляди… Через них тебе називали феміністкою.
Наче це було образливе слово.
Тих, хто кпив з тебе тоді, сьогодні соромлять як сексистів.
Пам'ятаєш?
Коли ти висловила свою думку про шлюб,
Чандру весь почервонів і йому перебило подих.
Це неможливо забути.
Щоправда, мені не варто було це говорити.
Я без потреби намагалася донести свою думку.
- Я могла б змовчати. - Ні-ні.
Не треба шкодувати.
Усі ці роки я не могла без сміху згадувати реакцію Чандри.
Чандру мені байдужий, Сундарі.
Здається, ти не змогла пробачити чоловікові.
Змогла. Уже давно.
У кінці. Мені просто було його шкода.
Мені було шкода вас обох.
Ви обидвоє жили без кохання.
Я б так не сказала.
Я любила дітей.
І ти також, Дево.
І все ж?
Мені шкода.
Мені дуже шкода.
Я не пробачила собі за те, що зробила.
І що мені з твого почуття вини?
Послухай, я була дуже щасливою на вечірці мера.
Я забула про сім'ю, про дітей...
Наче щезла якась частина мене.
Дево! Ти була сонцем мого життя.
Ти так сяяла, що все навколо щезло в тінях.
Коли я повернулася додому, дітей там не було!
Брате, ти не бачив тут двох хлопчиків?
Тут не проходили двоє дітей?
О, Боже! Де ж вони!
Клянуся, тієї ночі я помирала тисячу разів.
Я теж шукала дітей.
Я була з тобою.
Один хлопчик вищий, другий нижчий.
Я не знаю, де вони!
Коли ми знайшли їх,
у мене першої з'явилися сльози.
Коли Раджаратнам сказав, що купив морозиво за ті гроші, ти хотіла вдарити його.
Я зупинила тебе.
Коли Чандру почав кричати на тебе,
я спостерігала мовчки.
Він і на мене кричав.
Я розуміла, що ти шокована.
Тому не промовила жодного слова.
Однак...
Ти навіть не подивилася у мій бік.
Хіба що...
теж вважала мене винуватою.
Дево, це ж я відпустила дітей самих.
Лише я була відповідальною.
Що ти кажеш.
Ти думаєш, я цього від тебе чекала?
Чекала, щоб ти залишила дітей заради мене?
Ти не зрозуміла, хіба ні?
Коли я просила не коритися йому, це було не задля мене.
Це було задля твого добра.
Я побачила, як ти виходиш із тіні інших людей.
А потім?
Я дала тобі час, дала свободу.
Але ти уникала мене.
Я з цим теж змирилася.
Я чекала, що ти собі пробачиш.
Бо я тільки бажала, щоб ти не залишалася в чужій тіні.
Навіть у моїй.
Дево...
Я зовсім не серджуся на тебе, Сундарі.
Просто розчарована. Це й усе.
Дево...
Я проявила слабкість.
Це була слабкість.
Так мене виховали. Моєю реакцією був страх.
Тоді батьки не знали, як виховувати впевнених у собі дочок.
Одного дня я прокинулася.
Але тебе вже не було.
Відтоді я шкодую про те, що зробила і чого не зробила.
Не було такого дня, коли б я про це не шкодувала.
Ти віриш мені?
На довгі роки я забула, як усміхатися.
Я заслуговую на таке покарання.
Так.
Твоя сімʼя...
Вони хороші.
Сімʼя хороших людей, які не мають нічого спільного.
Я досі зовсім самотня, Дево.
Мені нічим себе зайняти.
Відколи помер Чандру, мені не потрібно навіть каву варити.
Але разом із свободою настала самотність.
Усі ці дні мене підтримувало тільки бажання побачити тебе знову.
Це зручний час для тебе, правда, Сундарі?
Не намагайся нічого змінити.
Не озирайся назад.
Спробуй бути щасливою
тим, що колись обрала.
Готова їхати чи відіслати машину?
Поки йди. Через десять хвилин скажу.
Дево, їдь, якщо потрібно. Я прийду завтра.
У моєї онуки відбір у команду з крикету.
Вона допомагала знайти тебе.
Вони поїдуть додому, а я прийду завтра.
Що ти робитимеш без них, Сундарі?
Я знаю, скільки для тебе важить сімʼя.
І про що нам говорити?
Ми закінчили. Можеш їхати.
Гадаю, я намагаюся знайти те...
що давно загубила.
Я щаслива, що побачила тебе.
Дево...
Це прощання?
Коли у домі мого брата ти оголосила, що ви вдвох їдете з міста...
Ти звернулася до всього світу, але не поговорила зі мною.
Ти пішла, навіть не озирнувшись.
Тридцять вісім років тому...
Це було прощання.
Гаразд.
Мамо?
Їдьмо.
Куди?
Їдьмо додому.
АЕРОПОРТ КАНГРА
У вас усе гаразд. Ніві, що як ми...
Бабусю? Рушаємо?
Знайдіть для мене візок.
Навіщо? У тебе запаморочення?
- Я знайду візок. - Добре.
Вона втомлена. Усе гаразд.
Мамо...
Не треба...
Не зараз.
Такою я тебе ще ніколи не бачила.
Навіть коли твій чоловік...
Ця стара так не сумувала, навіть коли помер її чоловік.
Правильно?
Тобі цього не зрозуміти, люба.
Не зрозуміти.
Я знаю, що ти про мене думаєш.
Але я добре розумію, що таке втрата й біль.
Ти завжди можеш поговорити зі мною.
Дева — чудова людина!
У мене був дуже вимогливий чоловік.
Дуже вимогливий.
І діти теж.
Цілих вісім років
Дева була частиною мого життя.
Це були золоті часи.
Це було...
Тоді Дева була для мене усім.
Щоразу, коли бачила її, говорила з нею,
я почувалася новою людиною.
Я відчувала таку силу, якої не знала раніше.
Коли наші шляхи розійшлися, я не розуміла, що це означає.
Але тепер розумію,
чим вона була для мене.
Ніві!
Ти чимось засмучена?
Я щось зробив не так?
Я не знаю. Сам скажи.
Такі дитячі балачки не для мене.
Я не вмію вести такі розмови.
Тож поговорімо прямо.
Але я така, як є.
Як давно ти мене знаєш? Два тижні?
Хіба ти можеш вказувати, як мені говорити?
Нічого я не вказував.
Облишмо це.
Послухай, Ніві.
Ніві?
Будь ласка, Ніві!
Я не хочу, щоб ти поїхала отак.
Я сама не своя. Я виснажена.
Поїздка, подорож, лікарня, бабуся...
Я не виспалась, мій хлопець...
Чи колишній хлопець. Не знаю.
САЛОН КРАСИ
Агов, діти.
У мене є сумніви.
Кажи.
Ви почуваєтеся зараз гірше, ніж перед нашою поїздкою?
Можеш помовчати, мамо?
Я тихенько сиділа біля вікна...
Мугикала стару тамільську пісню
і з сумом думала про своє життя.
А ви дві витягнули мене сюди!
Чого ти хочеш, мамо?
Ми повинні подумати про п'яте правило. Ось що я хочу.
КАВЕРІ РАДЖАРАТНАМ
Добре, Ніві! Добре!
Твій замах справді став кращим.
Цього й тримайся.
Наступна.
- Мамо? - Що таке?
Я йду на роботу.
Кавері сказала, що ти не спускалася на сніданок.
- У тебе все добре? - Так, усе гаразд.
Просто втомлена після подорожі. Усе добре.
Прошу, мамо. Якщо щось не так, не приховуй від мене.
Я не обмежуватиму тебе, як раніше.
Добре?
Добре. У мене все гаразд.
- Бувай, мамо. - Бережи себе.
Авжеж, мамо.
Мамо.
«Бало, у мене заняття вранці. Я приготувала самбар і поріял.
Рис приготуй сам. Добре?»
Добре.
Ви їдете добре, пані. Але прошу, трохи повільніше.
Моє життя досі було повільним.
Швидкість піде мені на користь.
Пожертва від мого імені.
Ім'я Кавері. Зірка Садая. Знак Водолій.
Щоб отримати водійські права.
І мої звичайні молитви. Щоб в усіх усе було добре.
Обов'язково. Так і буде.
Вітаю, пані.
Додайте це до списку.
- Оце? - Так. Презервативи. Дві упаковки.
Дуже добре.
- Будете чіпси? - Авжеж.
Дякую.
Це він? Ні?
Поглянь на того. У рожевій сорочці.
- Аж ніяк, бабусю. - Він тобі не подобається?
Де твоя мама?
Коли у нас гості, вона вмикає режим шеф-кухаря.
Я пропонувала замовити їжу, але вона не послухала.
Вона сама все наготувала? Твоїх гостей знудить.
- Бабусю, я ж їм. - Ні.
Я благословила їжу.
- Що відбувається? - Т20 — зовсім не крикет.
- Справжній крикет — міжнародні ігри. - Добре, тату.
От пройдуть відбіркові ігри. Вона стане чудовим гравцем збірної.
Агов, ти куди?
- Там гості... - Залишся.
Батьки! Будьте чемні!
Ти ж раділа, коли Шах Рух і Каджол робили це на екрані.
Ми в такому ж віці. Нікуди не йди, залишайся тут.
- Привіт. - Привіт!
- Запізнюєшся. - Вибач.
- Як справи? - Добре.
- Де ти була? - Неважливо. Красива сукня.
Дякую.
Зарядка гучномовців… Акумулятор розрядився...
Навіщо питаєш? Візьми у моїй кімнаті.
- Добре. Привіт! - Привіт.
- Швета, Бала. Бала, Швета. - Бала.
Іди!
Іди вже!
- Красунчик. - Фу!
- Привіт. - Що тут у вас?
- Що у тебе? - Хіба я не сказав?
Кола і… Що це?
Ром і кола.
Привіт.
Я піду, а ви вдвох поговоріть.
Картіку, знаю, ти розлючений.
Вибач, Ніві.
Я сумував без тебе.
Картіку, я не покину крикет.
Я цього не хочу.
Зараз.
І ніколи.
Я боявся, що мамі не сподобається, що ти граєш у крикет.
Тому й говорив неправду.
Якби вона була проти, я мав би протистояти їй.
А не тобі.
Ніві...
Пробач.
Прошу, Ніві.
Я розумію.
Я був дурнем.
Ти не дурень. Ти просто був...
дурнем один день.
Можливо, тиждень.
То все добре? У нас усе добре?
Ходімо.
Привіт.
Кавері?
Кавері.
Більш ніж потрібно для звичайної суботи...
без потреби,
ти така красива.
Справді.
Пане Раджаратнам...
Ви хочете кохатися зі мною?
Це ж треба — наче англійська кінозірка!
Ідіотка!
Заходьте.
Усі на терасі. А ви хто?
- Я — Вікрам. - Привіт, Вікраме.
До кого ви прийшли?
Нівіді… А Кавері теж тут?
Кавері?
Звідки ви знаєте Кавері?
- Вона моя партнерка. - Що?
Ми співаємо разом.
Кавері ніколи не згадувала про вас.
Я теж про неї ніде не розповідаю.
Залишайтеся тут.
Я покличу Нівідіту. А ви залишайтеся тут.
Ніві! Бало!
Радже, я повинна тобі дещо сказати.
Тут Вікрам.
- Кликав, тату? - До нас прийшов якийсь Вікрам.
Вікрам...
Що таке? Чому втратили голос?
Хто це такий? Звідки ви його знаєте?
Вікраме, заходь.
Заходь.
Привіт!
Привіт, Сундарі.
Кажу ж, привіт.
Привіт!
Дева!
- Привіт. - Вікрам! Яка несподіванка!
Як ти?
Привіт, Ніві! Вибачте...
Привіт!
Привіт.
Ти приїхала задля мене?
А що? Тільки ти можеш проїхати тисячу кілометрів, щоб побачити мене?
Я збиралася приїхати, коли захочу.
Добре.
Хто це?
А то хто?
Сундарі.
Тобі потрібна подруга
для наступного розділу твого життя?
Будь ласка!
Дево...
Дево… Дякую!
Дякую тобі, Дево!
Що тут відбувається?
Ти хотіла щось мені сказати?
Що?
Що?!
Знаю!
Ніві.
П'яте правило — пакт про таємницю.
Що трапилося під час подорожі, залишиться між нами.
Тільки для нас трьох.
Гаразд? Домовилися?
- Один... - Два...
Три...
Що це таке?
Ти хотіла мені щось сказати?
Переклад субтитрів: Павло Насада
Творчий керівник: Яна Філоненко