ÚT A SZABADSÁGBA
Ez olyan, mint egy film.
Micsoda?
Hogy hegyeken és erdőkön átkelve 30 év után rám találtál?
Az, amit most látok és hallok...
-Ez. -Tényleg olyan, mint a filmekben.
Épp meséltem az unokámnak...
Hogy szerettem volna szívből nevetni. És nézz csak rám!
Thirupurasundari Chandrasekhar.
Úristen!
Deva!
Azt hitted, nem emlékszem?
Rég volt már, hogy valaki a teljes nevemen hívott.
Kivel töltöd az idődet mostanában?
Tudni szeretném.
Változtak az idők, Deva.
És ennek örülök.
De kicsit el is szomorít.
Néha eltűnődöm, milyen lett volna ebben a mai világban élni.
Miért, most talán halottak vagyunk?
Nem. Nagyon is élünk.
Akkor ez is a mi időnk, Sundari.
Nem bírom követni a gondolatmenetedet.
Tudod, ha mikroszkóppal néznéd az agyamat,
látnád a vérnyomásomat, a Metformin-tapaszokat,
és a vércukromat mérő Anthony telefonszámát.
Kimerültem.
Ezért kérdeztem, kivel töltöd az idődet.
Főleg az idősebb fiammal, Rajaratnammal.
Mindig is gyakorlatias voltál.
Tudtad, hogy a gyerekeidre számíthatsz majd idős korodban.
Először mi gondoskodunk róluk, utána ők rólunk.
Akkor jövünk rá, hogy megöregedtünk.
Ugyanúgy nézel ki, mint régen, Deva. Olyan gyönyörű vagy!
Nekem csak magamra kellett vigyáznom, Sundari.
Csak ennyi dolgom volt. És ezt jól csináltam.
Volt már úgy, hogy...
Hogy meggondoltam magam?
A házasságot illetően?
Igen.
Nem.
-Nem? -Nem.
-Okos vagy. -Mint mindig.
Edző úr!
Nézze csak, hol vagyok!
Hihetetlen nyugalom tölt el a pályán.
Szó nélkül mentem el.
Gondolom, dühös rám. Sajnálom.
Ha hazaértem, futok tíz kört a pálya körül.
De kérem, küldjön újra pályára! Kérem!
Krikettezni akarok.
Hazamegyek! Nemsokára.
Karthik, magadat a vonalnál láttad, engem meg a lelátón.
De nekem is a pályán a helyem.
Ha valaki meghall minket,
azt hiszi, csak két öregasszony fecseg.
Ez se sokban tér el attól, amit régen mondhattak ránk.
Fiatal, deviáns, őrült nők voltunk!
Micsoda beszédtémáink voltak!
A modern nézeteid, amikért feministának neveztek!
Mintha ez sértésnek számítana.
Akik akkoriban gúnyoltak, azokat ma szexistának tartják.
Emlékszel?
Mikor elmondtad, mit gondolsz a házasságról,
Chandru elvörösödött és zihálni kezdett.
Felejthetetlen.
Tulajdonképpen nem kellett volna kimondanom, amit gondolok.
Nem volt értelme bizonygatnom az igazamat.
-Hagyhattam volna annyiban. -Ne!
Nincs mit megbánnod.
Évek óta nevetek Chandru reakcióján, amikor csak eszembe jut.
Sundari, engem hidegen hagy Chandru.
Úgy tűnik, nem tudtál megbocsátani a férjednek.
De igen. Már régen.
A végén már csak sajnáltam.
Én mindkettőtöket sajnáltalak.
Szeretet nélkül éltétek le az életeteket.
Ezt nem mondanám.
A gyerekeimet szerettem.
És téged is, Deva.
És mégis...
Nagyon sajnálom.
Annyira sajnálom!
Sosem bocsátottam meg magamnak, amit tettem.
Mire megyek a bűntudatoddal?
Nézd, az őrnagy partiján nagyon boldog voltam.
Megfeledkeztem a családomról, a gyerekeimről...
Mintha egy részem teljesen eltűnt volna.
Deva! Te voltál a napfény az életemben.
Melletted minden mást elborított az árnyék.
Mire hazaértem, a gyerekeim eltűntek.
Elnézést, nem látott két kisgyereket errefelé?
Nem jött erre két kisgyerek?
Istenem! Fogalmam sincs, hol vannak!
Aznap éjjel mintha ezerszer is meghaltam volna.
Én is kerestem a gyerekeket.
Ott voltam veled.
Nem látott itt két gyereket?
Nem tudom, hol vannak!
Amikor rájuk találtunk,
hamarabb sírtam el magam, mint te.
Mikor Rajaratnam azt mondta, fagyit vett a pénzen, meg akartad ütni.
Megakadályoztalak.
Mikor Chandru ordított veled,
csak némán néztem.
Velem is ordítottak.
Tudom, hogy mindenki sokkos állapotban volt.
Ezért nem mondtam semmit.
De...
Egyszer sem fordultál felém.
Kivéve...
amikor úgy néztél rám, mintha én lennék a hibás.
Deva, én küldtem el a gyerekeket kíséret nélkül.
Egyedül én voltam hibás.
Légy őszinte!
Azt hitted, ezt várom tőled?
Azt hitted, azt akarom, hogy hagyd el értem a gyerekeidet?
Még mindig nem érted, ugye?
Mikor arra kértelek, állj ki magadért Chandruval szemben, nem magamért kértem.
Hanem a te érdekedben.
Láttam, ahogy kilépsz mások árnyékából.
De azután?
Adtam neked időt, nem tolakodtam.
De te kerültél engem.
Ezt is elfogadtam.
Vártam, hogy megbocsáss magadnak.
Mert csak arra vágytam, hogy ne mások árnyékában élj.
Még az enyémben sem.
Deva...
Egyáltalán nem haragszom rád, Sundari.
Csak csalódtam benned. Ez minden.
Deva...
Cserben hagytam magam.
Így neveltek. Félelemből reagáltam.
Akkoriban a szülők még nem tudták, hogy neveljenek magabiztos lányokat.
Egy nap felébredtem.
De addigra már elmentél.
Azóta bánok mindent, amit tettem és amit nem tettem.
Egy nap sem telt el, amikor ne bántam volna.
Elhiszed nekem?
Évekre elfelejtettem mosolyogni.
Megérdemlem ezt a büntetést.
Igen.
A családod...
Kedvesnek tűnnek.
Kedves család, de semmi közös nincs bennünk.
Még mindig egyedül vagyok, Deva.
És nincs mit csinálnom.
Chandru halála óta még kávét sem kell főznöm.
De a szabadsággal magány jár.
Mindvégig az tartott életben, hogy látni akarlak.
És ez a megfelelő alkalom, ugye, Sundari?
Ne akarj változtatni semmin!
Ne nézz vissza!
Próbálj meg elégedett lenni
az eddigi döntéseiddel!
Szeretne indulni, vagy elküldjem a kocsit?
Menjen csak! Tíz perc múlva szólok.
Deva, ha el kell menned, menj csak, én visszajöhetek holnap is.
Az unokámnak krikettválogatása lesz.
Azért maradt velem, hogy segítsen megkeresni téged.
Ők hazamennek, én meg eljövök holnap.
Mihez kezdesz nélkülük, Sundari?
Tudom, milyen fontos neked a családod.
Miről beszélhetnénk még?
Végeztünk. Menj csak!
Azt hiszem, olyasvalamit keresek...
amit nagyon rég elveszítettem.
Örülök, hogy láthattalak.
Deva...
Ez most a búcsú?
Mikor a bátyám lakásán bejelentetted, hogy elköltöztök,
mindenkihez beszéltél, csak hozzám nem.
Mikor elmentél, még csak vissza se néztél.
Harmincnyolc évvel ezelőtt...
Az volt a búcsú.
Jól van.
Anyuka!
Menjünk!
Hová?
Menjünk haza!
KANGRAI REPÜLŐTÉR
SP, jól van? Nivi, nem lehetne...
Menjünk, nagyi?
Keríts nekem egy kerekesszéket!
Miért? Szédülsz?
-Majd én hozom. -Jó.
Biztosan elfáradt. Semmi baj.
Anyuka...
Ne...
Ne most.
Még sosem láttalak ilyennek.
Még akkor sem, amikor a férjed...
Ez az öregasszony még a férje halálakor sem volt szomorú.
Igaz?
Úgysem fogod megérteni, drágám.
Úgysem fogod.
Tudom, mit gondolsz rólam.
De nagyon is megértem a veszteséget és a fájdalmat.
Bármikor beszélhetsz nekem róla.
Deva csodálatos ember.
Igen sokat követelő férjem volt.
Igen sokat követelő.
A gyerekeim is.
Deva nyolc éven át
az életem része volt.
Azok voltak a legszebb évek.
Akkoriban...
Deva volt a mindenem.
Valahányszor láttam, vagy beszéltem vele,
úgy éreztem, újjászülettem.
Korábban sosem érzett erő töltött el.
Amikor elbúcsúztunk egymástól, még nem tudtam, mit jelent mindez.
De most már tudom,
mennyi mindent jelentett nekem.
Nivi!
Miért vagy ilyen feldúlt?
Valami rosszat tettem?
Nem is tudom. Szerinted?
Ez a gyerekes duzzogás nálam nem működik.
Nem vagyok jó az ilyesmiben.
Beszéljünk őszintén!
Én ilyen vagyok.
Mióta is ismersz? Két hete?
És azt hiszed, már beleszólhatsz, hogyan beszéljek?
Nem szóltam bele.
Inkább hagyjuk!
Nivi, figyelj!
Nivi!
Nivi, kérlek!
Nem akarlak így itthagyni.
Nem vagyok önmagam. Kimerültem.
Az utazás, a kórház, a nagyi...
Nem alszom rendesen, a barátom...
Vagy exbarátom. Már ezt se tudom.
GYÓGYFÜRDŐ
Gyerekek!
Felmerült bennem némi kétely.
Mondd csak!
Ti, ketten rosszabb lelkiállapotban mentek haza, mint ahogy eljöttünk?
Anya, nem maradnál csendben?
Csendben nézegettem ki az ablakon,
régi tamil dalokat dúdolgatok magamban,
és szomorúan merengtem az életemen.
Ti ketten rángattatok ki ide!
Mit szeretnél, anya?
Döntenünk kell az ötödik szabályról.
Szép volt, Nivi! Szép!
Sokat fejlődött a hátranyesésed.
Csak maradjon is ilyen!
Következő!
-Anya! -Igen?
Megyek dolgozni.
Kaveri azt mondta, nem akartál lejönni reggelizni.
-Jól vagy? -Igen, jól vagyok.
Csak elfáradtam az úttól. Jól vagyok.
Anya, ha bármi baj van, ne titkold el!
Nem foglak korlátozni, ahogy eddig.
Oké?
Oké. Jól vagyok.
-Szia, anya! -Vigyázz magadra!
Persze, anya.
Anya!
"Bala, reggel órám van. Csináltam szambárt és porijalt.
Csak rizst kell főznöd. Jó?"
Jó.
Nagyon jól vezet, asszonyom, de nem lehetne kicsit lassabban?
Az egész életem lassan telt.
Egy kis sebesség jól fog esni.
Áldozat a nevemben.
A nevem Kaveri. A csillagom a Szadaja. A csillagjegyem a Vízöntő.
Hogy sikerüljön megszereznem a jogosítványt.
És a szokásos imáim, hogy mindenkinek jól menjen a sora.
Természetesen, meglesz.
Jó napot, asszonyom!
És azt is írja a számlához!
-Azt? -Igen. Óvszert, két csomaggal.
Rendben.
-Kérsz egy kis chipset? -Igen.
Köszönöm.
Ő az? Nem?
Ott van valaki. Rózsaszín ingben.
-Ne már, nagyi! -Nem tetszik?
Édesanyád hol van?
Ha vendégeink vannak, mesterséf üzemmódba kapcsol.
Mondtam neki, hogy rendelhetünk kaját, de nem hallgatott rám.
Ezt mind ő főzte? A barátaid okádásig fognak zabálni.
-Nagyi, épp eszem! -Nyugi!
Megáldottam.
-Mit néztek? -A H20 nem krikett.
-A teszt az eredeti krikett. -Oké, apa.
Menjen csak el Nivi a válogatásra! Ő lesz az egyik legjobb tesztkrikettes.
Hé, te meg hová mész?
-A vendégek... -Maradj itt!
Szülők! Viselkedjetek!
Akkor bezzeg tapsolsz, amikor a kedvenc színészeid csinálják.
Mi is pont annyi idősek vagyunk. Ne menj sehová, maradj itt!
-Szia! -Szia!
-Késtél. -Bocsánat!
-Hogy vagy? -Jól.
-Hol voltál? -Hagyjuk! Szép a ruhád.
Köszi!
Fel kéne tölteni a hangfalat, lemerült.
Mi ez a hebegés? A szobámban van a töltő, menj fel!
-Oké. Szia! -Szia!
-Swetha, Bala. Bala, Swetha. -Bala.
Menj!
Indulj már!
-Egész helyes. -Ne már!
-Szia! -Szia! Mizu?
-Mit iszol? -Még nem mondtam?
Kólát és... Az mi?
Rumos kóla.
Szia!
Én megyek is. Ti csak beszélgessetek.
Karthik, tudom, hogy dühös vagy.
Sajnálom, Nivi.
Nagyon hiányoztál.
Nem hagyom abba a krikettet, Karthik.
Nem is akarom, hogy abbahagyd.
Nem csak most nem.
Soha.
Féltem, hogy anyámnak nem fog tetszeni, hogy krikettjátékos vagy.
Ezért hazudtam.
De ha kifogása lenne ellened, vele kellene összevesznem.
Nem veled.
Nivi...
Sajnálom.
Nivi, kérlek!
Tudom.
Seggfej voltam.
Nem vagy seggfej. Csak...
Csak egy napig az voltam.
Talán egy hétig is.
Akkor minden rendben köztünk?
Gyere!
Szia!
Kaveri!
Jobban, mint ahogy egy átlagos szombaton kellene,
teljességgel szükségtelenül...
csodálatosan nézel ki.
Tényleg.
Rajaratnam úr...
nincs kedve szeretkezni velem?
Muszáj volt egy angol filmsztárt alakítanom!
Idióta!
Jöjjön be!
Mindenki a teraszon van. Ön kicsoda?
-Vikram vagyok. -Jó napot, Vikram.
Kit keres?
Nivedi... Vagy ha Kaveri itt van, akkor őt.
Kaverit?
Honnan ismeri Kaverit?
-Ő a társam. -Tessék?
Az énekestársam.
Kaveri nem említette magát.
Én sem emlegetem őt mindenkinek, bácsi.
Itt várj!
Idehívom Nivedithát. Maradjon itt!
Nivi! Bala!
Raj, valamit el kell mondanom.
Itt van Vikram.
-Apa, hívtál? -Itt van valami Vikram nevű srác.
Vikram...
Mi az? Mitől állt így el a szavatok?
Ki ez? Honnan ismeritek?
Jöjjön be, Vikram!
Jöjjön be!
Szia, Sundari!
Köszöntem.
Szia!
Deva!
-Szia! -Vikram! Üdvözlöm!
Hogy van?
Szia, Nivi! Elnézést, bácsikám...
Szia!
Csak miattam jöttél?
Miért, csak te utazhatsz 1600 kilométert, hogy találkozzunk?
Akkor akartam jönni, amikor tényleg akarom. És eljöttem.
Akkor jó.
Ez meg ki?
Ki ez?
Sundari!
Szeretnél egy társat
életed következő szakaszához?
Kérlek!
Deva...
Deva... Köszönöm!
Köszönöm, Deva!
Mi folyik itt?
Akarsz mondani valamit?
Mi ez?
Megvan!
Nivi!
Az ötödik szabály: a titoktartási eskü.
Ami ezen az úton történt, köztünk marad.
Csak mi hárman beszélhetünk róla.
Oké? Megegyeztünk?
-Egy... -Kettő...
Három...
Mi ez?
Azt mondtad, mondani akarsz valamit.
A feliratot fordította: Dranka Anita
Kreatív supervisor: Balazs Cserhati